10 I. Karel Kavina: 



rella dissemiaata (Pers.) Quél., Coprinus ephe- 

 merusi^r., C. radiatus (Bolt.) Fr., Psathyrella 

 g r a c i 1 i s ( Fr.) Quél., Ps. consimilis Bres, et P. Harms.f 

 Inocybe třech ispora (Berk.) Sace, L petiginosa 

 (Fr.) Gillet, Collybia esculenta (Wulf.) Quél., Galéra 

 tenuissima (Weinm.) GiíleU Gr. t e n e r a (ScJiaefJ QuéL 

 a Peniophora glebulosa (Fr.) Sac. et Syd. U všecli 

 těchto druhů pozoroval, že orgány tyto vylučují kapénky 

 vodní a tvrdí proto, že cystidy jsou hydathodami ; srovnává 

 je s aktivními hydathodami epidermálními, jež popisovány 

 jsou Haherlandteyi u Phanerogam (Gonocarynm, A n a- 

 mirta), ale od nichž liší se tím, že ční ven nad niveau 

 povrchu plodnice. Podobně jako tyto, tak i cystidy regulují 

 turgor a přispívají k zvýšení pevnosti šfavnatých plodnic 

 houbových: osmotický tlak šťávy buněcLé jest dle Knolla 

 v cystidách roven tlaku 37% KNOs, tedy přes 12 atmosfér. 

 V pozdější své práci dokázal KnoU ^'^) na plodnicích Pane- 

 olus heWeolus (Schaef.) Bres. a Coprinus lagopus 

 Fr.y že kterákoliv hyfa může na plodnicích vylučovati vodu; 

 tak fungují jako hydathody četné hyfy třenové, jež nejen 

 vylučují vodu v podobě rosných kapének na zevní straně 

 třeně, nýbrž často i ve středu třeně v dřeni nashromažďují 

 značnou zásobu vody, která při pozdějším vzrůstu jest opět 

 vstřebávána a na povrchu vylučována. Názor Knolhlv tlu- 

 močí i Neger,-''^) jenž srovnává cystidy s hydathodami pod- 

 bílku a tvrdí, že jedině cystidy zavinují mohutný proud 

 transpirační, který by jinak houbám musel chyběti. Nejno- 

 věji ale Bicken '') ve svém velikém díle t\a'dí opět, že cy- 



fláehedesFrachtkorpersaber auchanden Hymenophoren zuř Aus- 

 bildung gelangen. Von dieser Region des Fruchtkorpers sind die 

 Hydathoden schon seit langer Zeit (unter der BezeichnuDg Cysti- 

 den) bekannt, doch hat man bisher die Hauptfunktion dieser Orga- 

 nen, die Hydathodenfunktion, úbersehen. 



*^) F. Knoll, Uber die Abscheidung von Flússigkeit an und 

 den Fruchtkorpern versehiedener Hymenomyceten. Berichte der 

 Deutschen Botanisehen Gesellschaft. XXX Jhg. 1912., p. (36.)— (44.). 



50) Fr. W. Neger, Biologie der Pflanzen. Stuttgart 1913. p. 694. 



^0 A. Ricken, Die Blátterpilze (Agarieaceae) Deutschlands und 

 der angrenzenden Lánder, besonders Oesterreichs und der Schweiz 

 Leipzig 1915. Bd. I. p. VIII. : 



