2 J. Zbořil: 



a tíhou, a u řezánu (Stratiotes aloicles), u nějž přezimují^ 

 byvše staženy ke dnu odumřelou mateřskou, mladé z. ní na 

 stolonech vyrostlé rostliny dceřinné. 



Tolik jev hlavních rysech o útvarech těchto u našich rostlin 

 známo, a to hlavně zásluhou E. Askenasyho. L. Benjamir.a, 

 J. Constantina, F. Dévauxe, Fr. Hegelmeiera, F. Hildebranda,. 

 Th. Irmische, I. Klingeho, F. Waltera, E. Nolteho, K. Paula 

 a j., zejména pak K. Goebela (Pflanzenbiologische Schil- 

 derungen), výsledky jichž prací většinou shrnul H. Schenk 

 ve spisu » Biologie der Wassergewasche.« Nejcennější pře- 

 hledové dílo podal pak zde H. Gluck (Biologie der Wasser- 

 und Sumpfgowachse). 



Zabývaje se řešením jistého problému na rostlinách 

 vodních, učinil jsem mimochodem v oboru jich vegetativního 

 množení, hlavně pak hibernakulí některé dosud neznámé 

 poznatky, jež tuto veřejnosti předkládám. 



Tak především jsem ke svéuiu překvapení zjistil, žo 

 hibernakula vytváří též náš vodní ubikvist Roripa amplii- 

 bia, a sice v podobě osních přezimovacích hlíz, jaké 

 u Potamogeton pectinatus objevil a jako unikum mezi hiber- 

 nakuly podrobně ve zmíněném spisu popsal K. Goebel. 



Koncem léta totiž vyhání rostlina na osách, pokud jsou 

 ponořeny, bočné, silně zkrácené a hlízoví tě zdurené větévky 

 zvíci lískového ořechu neb i více. Jich články jsou abnor- 

 málním rozšířením a zkrácením nezřetelné, splývajíce v jed- 

 notný hruškovitý útvar, a listy na jich rozhraních záhy opadají. 

 Nejmenší z nich vznikají pouhým zbujením base — prvého 

 článku úžlabního pupene, nejevíce proto článkování vůbec. 

 Sousedí-li hlízky těsně spolu, srůstají v nepravidelný útvar.. 

 Též protistojné někdy obrostením lodyhy splývají. Náchylnost 

 ku hlízovatění bývá někdy tak velká, že i konce os mateřských 

 na sklonku vegetační periody takto hlízovitě pod vrcholem 

 stloustnou a přezimují Anatomický rozbor ukazuje,, že pří- 

 činou zduřování jest abnormální vývin pletiva korového. 

 Jeho velké buňky, vyplněné tělísky škrobovými, jsou opa- 

 třeny spirálními stluštěninami, dodávajíce spolu se skleren- 

 chy matickými pochvami svazků cévních hlíze tvrdosti. Uvol- 

 nění od rostliny, nestalo-li se dříve ulomením, docílí se roz- 

 rušením odumřelé mateřské větve přes zimu, načež blízka, 



