Yeg. množení Roripy a Sag-ittarie. 5 



Tak především jsem několikaletým pozorováním nade 

 vši pochybnost zjistil, že Sagittaria jest rostlinou jedno- 

 letou. Její oddenek, Ize-li tak vůbec nazvati 3 cm vysoký, 

 pólo v bahně, pólo ve vodě umístěný osní pahýlek, vždy přes 

 zimu odumře a shnije. Hynutí jeho počíná již koncem října, 

 kdy konci vegetační perioda. K domněnce o vytrvalosti svedla 

 snad okolnost, že v hustých porostech, jež rostlina obyčejně 

 tvořívá, hlízky trsu jednoho pronikají pod druhý, takže na 

 jaře při pučení jich se zdá, jako by tento oživnul. 



Dále dlužno vytknouti, že tvoření hlíz neděje se zde 

 jako dodatečné opatření na konci vegetační periody za sku- 

 tečně nedostatečnou fruktifikaci*), nýbrž že jest jako na př. 

 u bramboru, topinamburu a j. normálním, ode dávna 

 vžitým a v rozsáhlé míře prováděným úkonem rozmno- 

 žovacím, a že nedochází k němu teprve na konci, nýbrž 

 již na počátku vývoje rostliny. Zakládání jich počne totiž 

 jako u bramboru koncem května, to jest 6 týdnů po začetí 

 veget. periody, a trvá do fruktifikace odbývané v červenci 

 neb srpnu, pakli však, jak se zpravidla stává, k této nedošlo, 

 tu až do druhé poloviny srpna. Tak vznikne u plodných až 

 8, u sterilních až 15 hlíz. Vývoj děje se někdy s takovou 

 bujností, že výběžky bývají až 1 m dlouhé a na malík tlusté, 

 hlízy pak téměř zvíci holubího vejce. Ze všeho toho jest vidno, 

 že Sagittaria jest normální hlízorodou rostlinou, 

 čímž se též úplně vysvětluje její jednoletost. 



Co do hodnoty jsou hlízky její prohlašovány v knihách 

 vesměs za hibernakula. Činí tak i Goebel. Výklad ten však 

 po tom, co právě řečeno, padá sám sebou, ježto nepočínají 

 se zakládati jako skutečná hibernakula na podzim, nýbrž již 

 na jaře. Do podzimu nemůže býti vůbec vznik jich odsunut 

 již proto, že by se řádně nevyvinuly, neboť potřebují k tomu 

 dva měsíce, any se nejprve tvoří jich nosné výhony, jež se 

 rostlina snaží vyvinouti co nejdelší, aby tak hlízu, pokud jí 



*) Na rozsáhlém porostu, asi o 50ti kuších, fruktifikovaly na 

 lokalitě mnou pozorované průměrně 3— 4 kusy ročně, a to vytvořily 

 sotva 2—3 strboulky nažek, u nichž pozoroval jsem tu zvláštnost, že 

 zůstávají až do uhynutí rostliny zelenými, jakoby nezralými, a v 

 tom stavu že padají do vody. V pokoji, ve sklenici vody vyklíčily 

 však některé záhy, takže nelze pochybovati o jich normálném vý- 

 vinu přes to, že v přírodě bychom marně po jejich klíčeni pátrali. 



