Veg. množení Roripy a Sagittarie. ^ 



V bahně protáhne až ve 3 dm dlouhý odstavec, jenž jej vy- 

 zvedne na světlo (čímž právě se vysvětlí více než měsíční 

 opoždění Sagittarie ve vývoji za r. Alisma). Pro nás hlavní 

 při něm jest, že, ať vznikla hlíza ve vodě neb na souší, počíná 

 vždy submersními listy pentlicovitými (obr. čís. 4). 



Naproti tomu druhá hlíza má již zevní vzhled jiný 

 (obr. čís. 2.). Jest obdána zpravidla dvěma daleko přeční- 

 vajícími,* blánitými šupinami, z base její vyrůstajícími. Jinak 

 jest hladká a na konci nese přisedlý terminální pupen, jehož 

 zevní listy jsou velké (2—3 cm) a rázu šupinovitého, majíce 

 čepel úplně neb až na zcela nepatrný střelovitý pahýlek 

 zakrnělou, a postupně dovnitř přecházejí v typické listy stře- 

 lovité ve stadiu stále více embryonálním. Stojí vždy přesně 

 terminálně, představujíc hlízovitě zduřený a pupenovitě utvá- 

 řený vrchol osní. Uvolníc se od uhynulé osy, vypluje na 

 jaře k hladině a vyvíjí se v rostlinku, jež zanesena k břehu, 

 uchytí se kořeny v bahně. Vidno tudíž, že jest po stránce 

 morfologické i biologické dokonalým hibernakulem, a to 

 ojedinělého rázu. Tím se též stává pochopitelnou její u hlízy 

 tak zarážející terminálnost. 



Tvoří tedy Sagittaria dva úplně rozdílné druhy hlíz,, 

 j edny obvyklé rozmnožovací, druhé výjimečné p ř e- 

 zim ovací. Kdežto prvé jsou zjevem běžným, patří druhé 

 k řídce spatřitelným vzácnostem. Sám jsem několik let po 

 zmíněném nálezu po nich marně v bohatých zdejších porostech 

 šípatkových bez ustání pátral, až teprve letos, vzdav se již 

 naděje, opět jsem se s nimi setkal a zároveň zjistil, za jakých 

 okolností dochází k jich vzniku. Povstávají totiž na trsech 

 více méně uvolněných, při hladině vzplývajících. Jen v těchto 

 zvláštních případech tedy, a to ještě ne vždy, se objevují. 

 Rostlina má přirozeně tehdy slabší vývoj, založí normálních 

 blízek málo, drobné a na velmi krátkých (až pouze 3 cm), 

 avšak vždy článkovaných nosičích. 



Vhodným doplňkem k uvedeným pozorováním a zároveň 

 případným objasněním zjevu hibernakulí v rostlinstvu vůbec 

 jsou tato další mnou zjištěná fakta: 



Exemplář Roripy amphib., jejž jsem pěstil v zahradě 

 trvale na suchu, uhynul sice samozřejmě na zimu až po 

 oddenek, avšak z náhodou ulámaných a blinou při podzimním 



