4 Vlí. Prof. Dr. Jaroslav Milbauer a Dr. _nž. Kamil Kohn: 



vážné konstanty. Pak teprve budou se vylučovati obě sole 

 A a C v poměru iontových koncentrací rovnovážných. Ob- 

 dobně bude probíhati pochod srážecí, bude-li poměr iontů 

 solí B a D před srážením menší rovnovážné konstanty. 

 V tomto případě bude Fe před dosažením konstanty rovno- 

 vážné vylučovati nerozpustná sůl C a později obě soli A a C 

 v poměru rovnovážném, pie této úvahy nezávisí tedy dří- 

 vější vylučování jedné z dvou nerozpustných solí, sražených 

 ve společném roztoku na menší rozpustnosti, nýbrž jen na 

 složení roztoku, který má býti sražen, a rovnovážné kon- 

 stantě příslušné reakce. Až potud vysvětluje uvedená theorie 

 úkazy částečného srážení. 



Poměry ty a celý mechanismus srážecí nejlépe se dají 

 vysvětliti na diagramu isothermickém (obr. č. 1). Srazíme-li 

 roztok, jehož složení odpovídá bodu a (of = mol. KiCrOi a od 

 = mol. K2SO4) množstvím rozpustné soli olovnaté [Pb(N03)2 

 nebo Pb(GH3C02)2] ekvivalentním x mol. K2Cr04, měl by se 

 sraziti jen chroman olovnatý, t. j. bod a přesune se v bod b 

 a zbývající roztok má složení bodu tomuto odpovídající. Ve 

 skutečnosti probíhá však srážení zcela jinak. Po srážení vy- 

 loučí se obě soli, z nichž jedna (PbS04) jsouc v metastabil- 

 ním stavu mizí, necháme- li zbylý roztok působiti na ssedlinu 

 dle známé rovnice: 



PbS04 + K2Cr04 ^ZZl PbCr04 + K2SO4. 



K definitivnímu stavu rovnovážnému, odpovídajícímu 

 bodu b dojdeme tedy teprve po určitém čase. Množství x 

 sole srážecí rozdělí se tedy v okamžiku sražení na obě soli 

 K2SO4 a K2Cr04 v jistém poměru y a z, takže má zbylý 

 roztok -složení bodu b', ležícím na přímce isokaliové vedené 

 bodem b. Přímka ta svírá s oběma osami úhel 45^ a každý 

 její bod značí koncentrace o stejném součtu solí draselných. 

 Jest tedy z + y ^ x. Necháme-li sražené hmoty a zbylý roz- 

 tok na sebe působiti, bude K2Cr04 převádět PbS04 v PbGrOi 

 a složení roztoku pohybuje se po přímce isokaliové b'b, až 

 dosáhne definitivní rovnováhy v bodě b. Na konec zmizí 

 tedy veškerý PbS04. 



Užijeme-li ku srážení větší množství soli olovnaté než 

 odpovídá koncentraci ae (viz obr. č. 2.), t. j. dosáhne-li se 



