studie o chromové žluti. 23 



kolik decigramů PbCrOé vneseno bylo do koncentrovaného 

 vroucího roztoku KNO3 a vařeno v jednom případě hodinu, 

 v druhém půl hodiny. Roztok tak získaný byl povahy ko- 

 loidní a fluoreskoval. Po nějaké době koloid se srážel. Na NO3 

 nepůsobí tak silně. 



Opakovali jsme pokus de Conickův a poněvadž nejsou 

 v jeho práci bližší udání, pracovali jsme následujícím způ- 

 sobem: Do 20 cm^ za varu nasyceného roztoku KNO3 ve 

 vodé vneseno V2 g PbCrO* a vařeno 1 hodinu. Roztok byl 

 po té filtrován asbestovým filtrem a choval roztoky úplně 

 čiré. Byl-li filtrován papírem, byl zakalen, ale druhou fil- 

 trací papírem se vyčeřil. Jestliže jsme ale k čirým filtrátům 

 přidali něco práškovitého K2Cr04 nebo vodného roztoku této 

 soli, zakalil se ihned. Zjev ten vedl k úplnému vysvětlení 

 koloidních úkazů při srážení pozorovaných. Z prvého po- 

 kusu bylo patrno, že se PbCr04 rozpouští v KNO3 a že se 

 i PbSOi bude podobně chovati, zvláště když jeho rozpustnost 

 je mnohem větší chromanu. Nejdříve provedeny byly 2 sou- 

 běžné pokusy za varu. Do 50 cm' vody za horka KNO3 na- 

 sycené přidáno 0*5 g PbCrOi a podobný pokus proveden byl 

 s 0*5 PbSOé. Po pětiminutovém varu byly oba roztoky asbe- 

 stovým filtrem sfiltrovány a po ochlazení sráženy 5 cm* 

 roztoku K2Cr04 obsahujícího 10 g v 1 1. Oba filtráty dávaly 

 typický zákal koloidní a sice filtrát po PbSO* daleko 

 silnější. Pokusy ty byly pak opakovány za obyčejné teploty 

 laboratorní, jednak s vodním roztokem KNO3 za této teploty 

 nasyceným, jednak i roztokem obsahujícím 5 g KNO3 vil. 

 Do 50 cm' tohoto roztoku namícháno 0*5 ít PbS04 a stejný 

 pokus proveden s PbCr04. Po 5 minutách byly oba roztoky 

 sfiltrovány a dávaly čirý filtrát. E oběma filtrátům bylo 

 přidáno 10 cm' roztoku K2Cr04 obsahujícího 10 g v 1 1. 

 Koloidní zákal dával však jen filtrát po PbS04, kdežto filtrát 

 po PbCr04 zůstával čirý. Další dva pokusy provedeny byly 

 8 50 cm* koncentrovaného roztoku KNO3, 0'5 g PbS04 

 a 0*5 g PbCrOi za obyčejné teploty laboratorní. Filtráty dávaly 

 již po 10 minutách zákaly koloidní a sice filtrát po PbSO* 

 zákal silnější. Rozpouští se tedy i chroman olovnatý v kon- 

 centrovaných roztocích za studena. Bylo pak dále pozorováno 

 že roztoky obou solí olovnatých vKNOs sráží se též jodideni 



