30 VIL Prof. Dr. Jaroslav Milbauer a Dr. inž. Kamil Kohn: 



rozprostření na filtračním papíru žádného patrného rozdílu' 

 v barvě. Dle theorie Jablezynski-ho musil by býti preparát 

 vodou promývaný temnější, poněvadž byla v druhém pří- 

 padě promýváním chromanu olovnatého roztokem vodným 

 PbSO* zatlačena hydrolvsa chromanu olovnatého. Že roztok 

 PbSOé za horka nasycený obsahoval značné množství této 

 sloučeniny dokázáno bylo srážením tohoto roztoku roztokem 

 dvojchromanu draselného, který dával silný zákal chromanu. 

 olovnatého, 



Jablczynski vysvětluje červenání chromové žlutí při za- 

 hřívání ve vodě a opětné sežlou tnutí po ochlazení silnější 

 ion i sací vody a jí způsobenou hlubší hydrolysou chromanu 

 olovnatého. Jest však všeobecně známo, že nejen chroman 

 olovnatý, ale i chromany barnaté a strontnaté^) i za sucha 

 zahříváním na 120—130^0 červenají a po ochlazení nabývají 

 původní své barvy. Úkaz ten zdá se býti obecnou vlastností 

 chromanu, neboť jsme se přesvědčili, že i krystalické chro- 

 many a dvojchromany alkalické podléhají podobným změ-^ 

 nám při zahřívání a opětném vychladnutí. Příčiny tohoto 

 zjevu leží tedy v molekule kyseliny chromové a nemůže býti 

 změna barvy chromanu olovnatého zahřívaného ve vodě^ 

 která je totožná se změnou při zahřívání suchého chromanu 

 olovnatého, vykládána větší hydrolysou při vyšších teplotách. 

 Thermickým vyšetřením této změny (hledáním zvratného 

 bodu) a pozdějšími pokusy s krystalickým chromanem olov- 

 natým se ukázalo, že zde pravděpodobně neběží o různé modi- 

 fikace, nýbrž o intramolekulární změny. Změna tato je zvrat- 

 ná a nemá ostatně přímé souvislosti s vlastním problémem práce. 



Theorie Jabloczynski-ho má však největší vadu tu, že 

 nevysvětluje dva základní úkazy výroby chromové žluti 

 světlých odstínů: 1. Že je nutné současné sražení obou solí 

 olovnatých, aby se dosáhlo světlých barev, 2. že síran olov- 

 natý, k chromanu olovnatému přimísený nikdy nezamezí 

 temnání barvy při promývání tou měrou, jako síran olov- 

 natý s chromanem olovnatým zároveň sražený.^) Dle jeho 

 theorie nemělo by býti v obou případech rozdílu v působení 

 síranu olovnatého. 



^) Schulten. Bull. de la soc. f rangalee de mineralogie 27. 134 (1904).. 

 2) Dolezalek (C. c.) 



