Branchialní rýhy a štítná žláza ryb kruhoú-týcli. 7 



stupným vývojem a mizením živného žloutku v buňkách 

 nabývaly poznenáhlu svého definitivního tvaru, hloubky, 

 štíhlosti a t. d. 



Centrální massa žloutkem naplněných buněk, kterou na 

 obr. c mezi dvěma cévami spatřujeme, jest průřez proximál- 

 ního konce základu thyreoidey stadia nepatrně staršího, než 

 jaké zobrazeno na obr. 1. (srovnej o tímto obrázkem). Ačkoliv 

 thyreoidea (obr. c) jest dosud tělísky žloutku téméř pře- 

 plněna, pozorujeme na ní v distálnější části již značný po- 

 krok u vývoji. Srovnáním vývoje u Petromyzon Planeri 

 a Petromyzon fluviatilis dospíváme k poznání, že jeho pochod u 

 obou druhů není stejný: na obr. I. vidíme základ u druhu prvého 

 v podobě elliptičného, tenkostěnného vaku pod jícnem, žloutek 

 v buňkách jest téměř nadobro zresorbován; takového stadia 

 u Petromyzon fluviatilis vůbec jsem nenalezl a asi není lze 

 ho nalézti. Neboť u stadií zcela mladých (obr. la, 9), žlout- 

 kem dosud bohatých, jeví se thyreoidea jako tlustostěnný 

 vak, který kommunikuje s jícnem a v jehož nitru došlo již 

 k vytvoření různých útvarů, jimž podobné u Petromyzon 

 Planeri až později nacházíme, — Můj další popis týká se 

 výhradně druhu Petromyzon fluviatilis, který dosud daleko 

 méně byl povšimnut než druh Petromyzon Planeri. 



Na řezu, který následuje bezprostředně za oním, který 

 spatřujeme na obr. la c, objevují se v buněčné masse thyreoidey 

 po obou stranách dvě úzké dutiny tvaru srpkovitého, namí- 

 řené konkavitou ventrálně a laterálně. Jasný obraz tohoto 

 stadia thyreoidey poskytuje nám fotografie nejblíže následu- 

 jícího řezu (obr, la). Vidíme zde ona srpkovitá lumina žlázy 

 oddělená od sebe tlustou přepážkou; jest důležito pro další 

 úvahy, že žláza štítná již v těchto prvých fásích svého vý- 

 voje jest rozdělena na dvě poloviny, přepážka, jako vše 

 ostatní žloutkem přeplněná, existuje tedy již v těchto po- 

 čátečných stadiích. Takovéto poměry u Ammocoetů dosud po- 

 psány nebyly a u Petromyzon Planeri, nejčastěji dosud 

 užívaného materiálu, asi neexistují, jak soudím dle stadia na 

 obr. I., kde v tenkostěnaém již základu dosud žádné přepážky 

 nelze zjistiti, i tvoří se tato patrně až během dalšího vývoje. 



Vraťme se ku průřezu thyreoidey na obr. la. Tlustá 

 přepážka thyreoidey přechází nahoře v zdánlivě jednolitou 



