Branchialní rýhy a štítná žláza ryb kruhoústýcli. 13 



berních, po levé straně obrázku odbočuje z truncu céva do 

 žábry. 



Až potud bylo možno sledovati střední hrázku v růz- 

 ných její tvarech i rýhy při ní běžící. Rýhy ty jsou zákla- 

 dem toho, co v literatuře nazývá se rýhy pseudobranchialní- 

 Název ten jest málo vhodný, ježto Dohrnovy spekulace 

 o první štěrbině žaberní nedoznaly potvrzení. Rýhy ty u star- 

 ších stadií rozcházejí se proximálně daleko od sebe, táhnou 

 se po bočných stěnách faryngu vzhůru, zatáčejí se na zad 

 a SDlývají v orgán epibranchialní, jak později bude ukázáno. 

 Volím proto pro tuto párovitou rýhu vhodnější pojmeno- 

 vání: laterální rýha branchialní, t. j. rýha probíhající po la- 

 terálních stěnách žaberní partie traktu střevního na rozdíl 

 od nepárovitých, ve středu ležících rýh epi- a hypobranchialní. 



Na tabulce na obr. 6., který předvádí řez nejblíže ležící, 

 jsou poměry poněkud jiné: thyreoidea sama jest stejná, jako 

 na obrázku předešlém, ale nad ní uprostřed zasaženo jest její 

 vyústění do faryngu v podobě široké rýhy. V tuto přešly 

 popsané rýhy laterální, hrázka je dělící neexistuje na těchto 

 řezech více. Vývod thyreoidey, jehož vyústění obr. 6. zná- 

 zorňuje, neubírá se směrem vertikálním, nýbrž probíhá ku 

 žláze šikmo směrem na zad. Dále vzadu ležící řezy ukazují 

 při jinak nezměněných poměrech vývod nikoli v podobě 

 otevřené rýhy, nýbrž v podobě uzavřeného, na řezu elliptic- 

 ného kaoálku. K zobrazení volil jsem stadium mladší, než 

 dosud popisované (ač i zde poměry jsou téměř tytéž), 5 mm 

 dlouhé, ale na polovičně tlusté řezy (4 fj) rozložené; obr. 

 textový II. jest kreslen dle něho. Vývod zastižen jest pod 

 spodinou faryngovou v podobě tlustostěnné oválné chodby 

 mezi oběma cévami truncu; zároveň ukazuje obrázek ztlu- 

 štěný epithel vchlípených částí thyreoidey i dokonalou pře- 

 pážku obou jejích polovin. Konečně pro další postup zasluhuje 

 povšimnutí epithel faryngový nad vývodem : jest téměř stej- 

 noměrně vysoký po celé spodině faryngu. 



Řezy dále následující zasahují vývod stále níže: blíže 

 se ku žláze, vzdaluje se přirozeně od spodiny far^^ngu. Na 

 druhém distálním řezu zastižen jest ležící těsně nad thyreo- 

 ideou, řez ten je zároveň prvým, kde příčka této nesáhá více 

 až ku stropu žlázy, nýbrž jest neúplná, dosahujíc pouze do 



