22 



VIII. Dr. Jaromír Wenig: 



své dorsáloí části jednotná, ježto vertikální tenká přepážka 

 na těchto řezech sáhá jen nepatrně nad polovinu výšky světlosti. 

 Lumen rýhy na obr. VI. jest dole ještě otevřené, zbytek 

 to kommunikace střední komory s f aryngem v těchto místech ; 

 zde vidíme nejlépe, jak vývod znenáhla přešel v distální 

 rýhu. Jinak jest na nejblíže ležících řezech dalších ; jižná 

 prvém jest rýha dokonale dole uzavřena, t. j. kontura 

 její levé stěny přechází in continuo v. stranu pravou, a ještě 

 dále steny centrální komory pod rýhou přecházejí souvisle 



Obr. VI. Starší stadium Ammocoeta, než na obr. předešlých. 



Éez těsně za vývodem tbyreoidey, kde tento přešel v hypo- 



branchialní rýhu. Zasaženy jsou všecky tři komory žlázy. 



Reich ert obj. 66, kompens. ok. 6. 



v sebe, tvoříce klenbu jejího lumen; rýha dále na zad postu- 

 pující jest hluboká, dole uzavřená, daleko pod ní jest klenba 

 střední komory, po stranách této zužující se komory postranní. 

 Prostor mezi jednotlivými orgány vyplňují roztroušené buňky 

 mesenchymové. Příčka střední komory sáhá v tomto okrsku 

 jen do poloviny výšky, mimo to budiž podotčeno, že na 

 těchto řezech objevují se další žlaznatá vchlípení stěn tbyre- 

 oidey a sice v její nejspodnější části, pod těmi, které jsme 

 dříve sledovali. Nová vchlípení jsou po každé straně dvě, 

 jedno laterální, jedno mediální. 



Popsaný stav srovnejme s poměry, jaké vysvítaly z obr. 8. 

 na tabulce. Zde za vývodem thyreoidey byl epithel spodiny 

 faryngové rovný, neprohnutý, ba ani neztluštěný. U starších 

 exemplářů vzniklo v těchto místech ztluštění epithelu (obr. IV.) 

 a z tohoto později rýha (obr. V.) zpočátku mělká a široká. 



