24 VIII. Dr. Jaromír Wenig': 



širší, jsouc více otevřena; v místě tomto jest založen nej- 

 distálnější pár zaber. Konečné mizí rýha zcela, epithel táhne 

 se hladce nad cévou, eelek ční zde ale vysoko do faryngu. — 

 V nejdistálnější části faryngu jeví se zase jakési ztluštění 

 epitbelu nad cévou, toto má tvar klínu či ostří, namířeného 

 vzhůru, beze stopy jakékoliv rýhy. Kontura ventrálního valu 

 na řezu tvarem se blíží trojúhelníku. Prohlížíme-li řez celý, 

 můžeme konstatovati, že lumen faryngu stává se znenáhla 

 menším, majíc na řezu přibližně tvar písmene X, jet ventrálně 



-^ím^I^^S ^ 



Obr. VIL Táž série jako obr. předešlý. Rez za thyreoideou 

 protínající kořen větví truncu arterielního. Nad ním zdvi- 

 žená rýha hypobranchialní. Zvětšení jako na obr. předešlém. 



zaplněno spodním valem, obalujícím truncus, se stran vchlí- 

 peninami žaberních štěrbin a dorsálně horním valem media- 

 ním, v němž probíhá rýžka epibranchialní; tyto čtyři útvary 

 směřují do centra faryngu, sužujíce jeho světlost. 



Stručně možno pověděti, že 12 nejzazších řezů fáryngem 

 neukazuje ni stopy hypobranchialní rýhy, poslední z nich 

 zachycuje právě zadní vertikální stěnu faryngu (srovnej na 

 tah. obr. 10.), v níž nahoře proťato jest lumen oesofagu. 



Příležitostně bylo zmíněno rýhy epibranchialní. Tato 

 jeví se na popsané sérii nejmarkantněji v distální části fa- 

 ryngu jako mělké dosud prohnutí dorsálního valu, pokračující 

 až ke konci téhož. Ale i tam, kde farynx přechází v úzký 

 oesofagus, pokračuje tato rýha dále na zad v jeho dorsální 

 stěně. Počátek oesofagu viděti jest na tabulce na obr. 10. 

 Dole proťat jest zcela kulatý truncus arteriosus a vysoko 

 nad ním lumen tractu zažívacího; toto jest protaženo ve 

 směru pravolevém a v dorsální stěně jest zřejmé pokračování 



