34 VIII. Dr. Jaromír Wenig': 



vývoji thyreoidey, průřez žlázy jest nyní vejčitý s dlouhou 

 osou ve směru pravolevém, světlost ve žláze jest zcela zatla- 

 čena mocným vývojem žlaznatých, věj ířo vitých vchlípení, 

 co nejtěsněji objatých uřitlačeným nízkým epithelem zbytku 

 původních stěn. 



Na jedenáctém řezu (za obr. 17.) přichází dorsální val 

 těsně mezi žábry, které ho se stran svírají; zde stává se val 

 nižším a ihned dále za žábrou nepokračuje jako útvar kon- 

 vexní, nýbrž naopak vyhloubený, nesa uprostřed epibran- 

 Xihialní obrvenou rýhu. Tato běží 26 řezů dále na zad, kde 

 se znenáhla vyrovnává, val stává se podobně konvexním, 

 jako na obr. 17. a zůstává jím na 31 řezech, kdy vchází 

 znovu v sevření následujícím párem žaberních oblouků. Tu se 

 opakuje totéž, co bylo právě popsáno: ve valu objevuje se pokra- 

 čování epibranchialní rýhy. Na řezech až dosud prohlédnutých 

 minuli jsme zatím vyústění thyreoidey do faryngu, které 

 však ničeho pozoruhodného proti stadiu dříve popsanému 

 neposkytuje. 



Čtvrtý řez tímto pokračováním epibranchialní rýhy vi- 

 díme zobrazený na tabulce na obr. 18. Dorsální val není 

 prostě vypouklý (srovnej s obr. 17.), nýbrž naopak vyhlou- 

 ben a (při silném zvětšení) obrven; znaky ty kryjí se zcela 

 s charakterem epibranchialní rýhy nižších forem (o žlázách 

 v rýhách bude pojednáno později). Příslušné žábry jsou na 

 obr. 18. proťaty již jen tangenciálně a tvoří řadu ostrůvků 

 nad sebou ležících při laterální stěně žaberniho prostoru; 

 v této stěně leží průseky chrupavčitých oblouků skeletu ža- 

 berního, jehož průřezy i jinde na obrázku možno pozoro- 

 vati. Dno faryngu jest zdviženo v kýl, v jehož ostří jest za- 

 klesnuta rýha hypobranchialní. Tuto lze sledovati, jako dříve 

 od samého ústí thyreoidey; leží přesně pod rýhou epibran- 

 chialní, jest rovněž obrvena. Nad rýhou vidíme na obrázku 

 součástky potravy a těsně pod ní, nad žlázami thyreoidey, 

 oválný prázdný ostrůvek; jest to lumen zavinutého distál- 

 ního nosu thyreoidey (srovnej obr. 20.), který se ze zadu 

 vsunuje mezi rýhu a komplexy žlaznaté. Jak jest patrno, 

 nemají laterální komory štítné žlázy více žádné vlastní svět- 

 losti, světlost pak střední komory byla redukována na pro- 

 story zcela nepatrné. 



