Branchialní rýhy a štítná žláza ryb kruhoústýeh. 35 



Pozorujme dále řez, kde obě větve thyreoideální partie 

 truncu splývají v společný kořen. Tento řez zachycuje ještě 

 žlaznaté části thyreoidey v dosti značném rozsahu, rozpro- 

 stírá se tedy u těchto stadií žláza dále na zad než u pře- 

 dešlých. Dno faryngu nad jednotnou cévou — jsouc záro- 

 veň širší oproti obr. VII. — leží horizontálně, epithel jeho 

 vztyčuje se uprostřed v pravém úhlu a, dospěv jisté výšky, pře- 

 hýbá se v epithel hypobranchialní rýhy, zde značně široké; celý 

 epitheliální útvar, nesoucí onu rýhu, složený tedy ze čtyř 

 epithelových vrstev (dvě vlastní rýha, dvě pobočné stěny) 

 má na řezu tvar téměř čtverce, čímž rýha, nad niveau vy- 

 stupující stává se nápadným, mohutným útvarem. Na pátém 

 řezu dále zmizela štítná žláza vůbec, truncus stal se válco- 

 vitým a trčí se sedící na něm rýhou vysoko do dutiny jícnové 

 mezi žábry. Celý ventrální val, tvořený mohutnou válcovitou 

 cévou, se stran ji obklopujícím epithelem s hypobranchialní 

 rýhou uprostřed nahoře, probíhá dále na zad, stávaje se stále 

 vyšším. Příslušnou část desátého řezu za posledně jmeno- 

 vaným předvádí obr. 26. Nápadná jest výška celého útvaru; 

 světlost rýhy, široká a hluboká, jest pozoruhodná. 



Ve stavu, jako na obr. 26., postupuje rýha i celý útvar 

 distálně na 62 řezech (tloušťka 7 ^t), nepatrné změny, hlavně 

 zúžení rýhy, možno zjistiti pouze v místech úponu zaber. 

 Posledních 30 řezů nevykazuje žádné ventrální rýhy více, 

 pouze epithel nad cévou jest poněkud ztluštěn; tvar ztlust- 

 liny na jednotlivých řezech jeví poněkud odchylný tvar. Tím 

 jest popis průběhu rýhy hypobranchialní vyčerpán; doplňme 

 ještě započaté líčení rýhy epibranchialní. 



Tuto opustili jsme na obr. 18. jako hluboké vchlípení 

 ventrální stěny dorsálního valu v končině distálního zavinu- 

 tého kýlu či nosu thyreoidey. V témže tvaru zůstává epi- 

 branchialní rýha na devíti dalších řezech, načež se opět vy- 

 rovnává a dorsální kýl pokračuje dále na zad jako konvexní, 

 obrvený útvar. Tímto zůstává až ke kořeni nejbližších zaber, 

 k nimž dospějeme po 28 řezech série. Za žábrami jest kýl 

 opět prohnut v epibranchialní rýhu téhož tvaru, jako na 

 obr. 18; tu jsme již® za thyreoideou v končině vysokého 

 útvaru ventrálního (obr. 26.). Po 13 řezech následuje nové 

 vyrovnání kýlu až k žábře následující a za ní opět nové 



