Branchialní rýhy a štítná žláza ryb kruhoústých. 37 



páme však na sérii jich průběh jako žlábků vertikálních a 

 přijdeme do niveau, kde počínají poznenáhlu zatáčeti se opět 

 do polohy horizontální, t. j. po ventrální ploše faryngu 

 (srovnej s obr. 12. a 13.). Konečně sestoupíme na sérii k řezu, 

 na kterém zasažen jest celý horizontální odstavec obou 

 ventrálních laterálních rýh; vidíme, že míří od laterálních 

 stěn za velem a konvergují směrem na zad k mediáni linii. 

 Jeden z málo řezů, které rýhy v této poloze zachycují, před- 

 vádí obr. 19., jest tu proťata právě světlost rýh, ohraničená 

 vysokým epithelem, i jeví se rýha na praeparátu i obrázku 

 jako prázdná páska. Tyto obě — pravá i levá — sbíhají se 

 v mediáni linii v ostrém úhlu a od místa splynutí pokračuje 

 nepárový prázdný pruh daleko do zadu. Jest to proťatá 

 světlost rýhy hypobranchialní — světlost všech tří 

 ventrálních rýh kom m uniku je,.přechá zí v sebe; 

 také tlustý epithel rýh laterálních pokračuje nepřerušené 

 v epithel rýhy hypobranchialní a jeví se na obrázku jako 

 lem prázdného medianího pruhu — světlosti střední rýhy, 

 kterou podařilo se na řezu zachytiti v tak značné délce 

 i s kořeny obou rýh laterálních, v něž přímo přechází. 



Na hlouběji ležících řezech nezastihujeme více světlosti 

 rýh, nýbrž dno jich, pruhy příslušné jsou tedy plné a ku 

 zobrazení ne tak vhodné. Jak jest patrno z obr. 19., thyre- 

 oidea dosud zasažena nebyla, ježto leží hlouběji, a celý 

 komplex rýh, hy p o-e pib r an chial n í a obou late- 

 rálních, tvoří uzavřený a souvislý celek, jak 

 jestto charakteristické pro nejnižší zástupce 

 chordátů, kteří nemají thyreoidey: o tuto mají 

 tedy Petromyzonti více. Teprve na spodně jších řezech, které 

 leží pod niveau ventrálních rýh, počínají se na horizontálních 

 řezech jeviti průseky dorsálních partií thyreoidey, jejíž ústí 

 jest asi v těch místech, kde v ostrém úhlu střetly se rýhy 

 laterální a přecházejí v rýhu hypobranchialní (obr. 19.). 



Budiž ještě povšimnuto řezů sagittálních podobnými 

 stadii. Tyto řezy jsou pro studium průběhu branchialních 

 rýh nejméně vhodné, ježto tyto — probíhajíce cranio-caudálně 

 — nemohou se na sagittálních řezech jeviti ve formě rýhy, 

 žlábku či něčeho podobného. Jen tlustý epithel označuje 

 jejich polohu. 



