38 VIII. Dr. Jaromír Wenig: 



Obr. 20. zDázorňuje částečně poměry žaberního traktu 

 na sagittálním řezu Ammocoetem, 8 mm dlouhým. V ústech, 

 pod choboto vitým horním pyskem, jsou proťata některá ty- 

 kadla ústního věnce, blízko za nimi do zadu zahnuté velům. 

 Pak následuje široká část odstavce žaberního; ventrálně leží 

 člunkovitá thyreoidea, uprostřed které jest na obrázku zře- 

 telný tangenciálně a jen částečně zasažený její vývod; konec 

 thyreoidey zahnut jest vzhůru a proximálně, tvoře její zdvi- 

 žený nos, o jehož průřezu při příčných řezech byla dříve 

 zmínka učiněna (srovnej obr. 18.). Až k distálnímu konci 

 thyreoidey přistupuje ze zadu nepárový truncus arteriosus, 

 jehož párovité větve nad žlázou nejsou ovšem řezem zasa- 

 ženy, ležíce více laterálně. Truncus leží těsně pod epithelem 

 žaberní části, pod ním roztroušen jest pouze řídký mesen- 

 chym. V distální části traktu žaberního jsou ještě částečné 

 zachyceny žábry. Konečně spatřujeme celou širokou část ža- 

 berní přecházeti v úzký oesofagus Ammocoeta, nad nímž 

 proťaty jsou kanálky orgánu exkrečního, ventrálně pak ulo- 

 žen jest objemný vak srdeční. Jest známo, že během vývoje 

 utváří se poměry těchto partií branchio-intenstinálního traktu 

 jinak: část žaberní zaujme polohu ventrální (ductus bran- 

 chialis) jsouc oddělena septem od části dorsální, která slouží 

 pouze průchodu potravy: tato jest sekundérní oesofagus,. 

 který sáhá daleko dále ku předu, než oesofagus Ammocoeta 

 Na sagittálních řezech nenalezneme ovšem branchialní 

 rýhy proťaté příčně i nezískáme dojmu skutečných rýh, 

 žlábků (vyjímaje částečně rýhy laterální v jich verti- 

 kálním vzestupu). Za to nalezneme v odpovídajících jim 

 místech cranio-caudální pruhy vysokého epithelu, který jest 

 hustě obrven; obrvení jest tak husté, že při silných zvětše- 

 ních jeví se jako souvislý lem epithelu. Sleduj eme-li celou 

 sérii, nalezneme také laterální rýhy různě proťaté v jich 

 průběhu, jak byl dříve popsán na řezech příčných a horizon- 

 tálních. 



U některých exemplářů shledáme na sagittálních sé- 

 riích množství detritu, partikulí potravy při dorsální stěně 

 žaberního traktu, tedy při rýze epibranchialní, kdežto jinde 

 jich nenalézáme. Tudy pohybuje se asi vše, co pevného bylo 

 s vodou přijato, směrem k oesofagu. U mladých stadií, kde 



