Branchialní rýhy a štítná žláza ryb kruhoústých. 61 



její skladby. Její vývoj, místně i časově jiný než thy- 

 reoidey, není rovněž sledován, ani její postup přes ústí 

 thyreoidey ku rýhám laterálním s nimiž splývá v souvislý 

 vířivý celek. 1 nalézáme rýhu postthyreoidní příležitostně 

 zakreslenu již v tom stupni vývoje, kdy dospěla k vyústění 

 žlázy štítné. Ku poznání vývoje celého ventrálního orgánu — 

 jakož i všech jiných ústrojů — jest nezbytně třeba hojného 

 výběru postupných stadií vývojových, i nelze se omeziti na 

 dva, tři různé exempláře. Neocenění rýhy postthyreoidní má 

 důsledek, že jako endostyl označována jest všude pouze žláza 

 štítná. 



Mnoho pozornosti poměrům žabernjho střeva Cyclostom 

 a jiných nižších eraniotů věnoval Dohrn; polemický ráz 

 jeho prací jest značně na úkor přehlednosti a snaha po zjiš- 

 tění různých homologií zavinila některé nesprávnosti. Ve své 

 studii VII. (11) zabývá se žraloky (Mustelus, Centrina Scyl- 

 lium. Torpédo) a staví oproti W. Mlillerovi theorii, že 

 thyreoidea není přetvořením hypobranchialní rýhy, nýbrž 

 zbytkem žaberní štěrbiny, která kdysi existovala mezi hyoid- 

 ním a hyomandibulárním obloukem. Názor svůj opíral Dohrn 

 o svá pozorování vývoje svalstva, chrupky a cév hyoidního 

 oblouku, jehož původ ze dvou oblouků považoval za doká- 

 zaný. Theorii tuto vyvrátil Gotte (21) a přiklonil se opět 

 k výkladu Mtillerovu. Dohrnovy názory o odvození 

 Tunicatů, Acranií a Cyclostom z forem vyšších byly vývody 

 Gottě-ho v nemalé míře otřeseny. — V studii VIII. (7) Dohrn 

 popisuje vývoj thyreoidey Ammocoeta z prohloubení v pro- 

 ximální části faryngu, tvoření se žlaznaté a krycí partie 

 žlázy (»Drusenlamelle«, »Decklamelle«) a zabývá se histologií 

 žlázy. Připomínaje Schneiderův stručný popis obrvených 

 rýh, věnuje pozornost pouze párovitým rýhám před thyre- 

 oideou, které vykládá opět jako zbytek slepých žaberní ch 

 štěrbin: »Auf Sagittal, Frontal- und Querschnitten lásst sich 

 die Umwandlung dieser vordersten, der Spritzlochspalte der 

 Selachier gleich zu setzenden Kiementasche in die hier be- 

 schriebene Wimperrinne mit vollkommener Sicherheit beob- 

 achten«. Nesprávnost tohoto pojetí objasnili Gotte (19, 21), 

 Kupffer (27, 28) a C o r i (4), jenž správně poukazuje na 

 úplnou shodu pseudobranchialních rýh s vířivými oblouky 



