72 VIII. Dr. Jaromír Weijig': 



průběh její i rýh „pseudobranchialních". Rýhu samu ne- 

 označuje Reese jako hypobranchialní, spíše se zdá, že ji 

 považuje za část rýh praethyreoidních; také se zdá, že u jeho 

 druhů nesáhá tak daleko na zad, jako u Petromyzon fluvi- 

 dtilis^y neb klade na různých místech důraz na ztluštěný 

 epithel, v nějž rýha přechází, a který na mých exemplářích 

 jen na několika řezech se vyskytuje; čteme totiž o ventrál- 

 ních rýhách: „Posterior to the opening into the thyroid they 

 are continued on the f loor of the pharynx as a single, shallow 

 medián groove, which finally disappears, posterior to the thy- 

 roid, as a groove, but continues to the oesophagus as a ridge of 

 thickened epithelium". Dorsální rýhy sbližují se na stropě 

 dutiny žaberní, jsouce odděleny pouze mediáni obrvenou 

 hrází (o skutečném obrveném valu možno mluviti až p o 

 úplném setkání se rýh). „This ridge continues to the 

 extréme posterior end of the pharynx and enters the oeso- 

 phagus, of which forms, for some distance, the ciliated dorsal 

 wall". — Jako já ani Reese nemohl zjistiti obrvené rýhy 

 neb pásy, které popsal Schneider, které sbíhají s dorsál- 

 ního útvaru dolů k ventrální rýze; na rozdíl od mých vy- 

 obrazení a popisu neviděl však epibranchialní rýhy, uložené 

 v dorsálním valu, celý útvar dle Reese jest konvexní. Jinak 

 popsal průběh rýh správně a opravuje popis W i 1 1 e y-h o 

 (53), který udává, že rýhy běží po stranách hřbetní linie 

 k oesophagu, zde se zakřivují, běží směrem dolů a sbíhají 

 se opětně na ventrální stěně v střední rýze. Takovéto konti- 

 nuity všech branchialních rýh u Ammocoeta ovšem nenalézáme. 

 Reese připojuje poznámky a obrázky prvého základu thyre- 

 oidey u Amblystoma, který se jeví normálně jakožto 

 nepárové vychlípení ventrální stěny jícnové. Homologie 

 štítné žlázy autor neřeší aniž co hypobranchialní rýhou na- 

 zývá. O jeho názoru, že rýhy laterální splývají v rýhu ne- 

 párovou již před thyreoidou, bylo na příslušném místě 

 v I. části referováno. 



Nestler (40, 41) zabývá se štítnou žlázou pouze po- 

 družně. Studie jeho vztahují se na dospělé exempláře Petro- 

 myzon Planeri a Ammocoety, jichž stáří není přesně udáno 

 Cpatrně jedná se o stará stadia), hlavní pak důraz klade autor 

 na stadia, prodělávající príxvé proměuu. Nestler popisuje 



