Branchialní rýhy a štítná žláza ryb kruhoústých. 73 



^správně — opravuje Julina — vznik arterií thyreoidních, 

 které odbočují z ventrální části čtvrté vény branchialní. Ho- 

 mologii štítné žlázy neřeší a připomínaje pouze obě theorie, 

 Miillerovu a Dohrnovu, vyjadřuje se, že Mtiller 

 vidí v perifaryngeálních rýhách homologon rýhy hypobran- 

 <3hialní(1). Vdorsální stěně dutiny žaberní popisuje i Nestler 

 pouze útvar plný, bez rýhy epibranchialní; pak líčí ventrální 

 hranu (mou hrázku) praethyreoidní a pokračuje o ní: »Hinter 

 demselben (ústí thyreoidey) erhebt sie sich zu einem mach- 

 tigen, breiten Wulst, wird jedoch an der 6. inneren Kiemen- 

 spalte wieder schmal und hoch. An der hinteren Wand der 

 Kiemenhohle steigt sie endlich senkrecht auf , sich in eine rechte 

 und linke Lippe teilend, welche den Mageneingang bilden und 

 oben mit dem Grunde der dorsalen Palte verschmelzen«. 

 Tento popis hráze za otvorem thyreoidey, doprová- 

 zený nepříliš pečlivě provedeným obr. 10., není mi dle mých 

 praeparátů jasný; snad jedná se u Nestlera o vzrostlé 

 exempláře, kde poměry anatomické jsou jiné, u mých 

 stadií jest těžko označiti něco za thyreoideou jako »Wulst«; 

 když už chtěl by někdo označiti tak útvary na mých obr. 

 VIL a 26. znázorněné, jak jest možno, že neviděl by typické 

 mediáni rýhy? O té Nestler nečiní zmínky. Také rozdě- 

 lení valu ve dva, vzestup vzhůru a spojeni s dorsálním útvarem 

 na mých sériích nemožno potvrditi, vysvětlení jest snad 

 možno hledati ve velikém rozdílu stáří zpracovaných exem- 

 plářů. Nestlerovy obr. 5. a 6., znázorňující thyreoideu, 

 nejsou uspokojivé, ať již předvádějí tuto v jakémkoli stupni 

 jejího vývoje. 



F i s ah e 1 i s (12) sledoval vývoj thyreoidey u zárodků 

 úallus a Sus. Společným u obou shledává pouze to, že žláza 

 vzniká z epithelu jícnového, ostatní jest rozdílné; u kuřete 

 vzniká jen z medianího základu jako dutý váček, který se 

 «tává solidním^ a jako takový dělí se na dvě části. U vepře 

 však vzniká thyreoidea ze tří mřst, jednoho medianího a dvou 

 laterálních; prvé nalézá se v končině druhé, ostatní v kon- 

 čině třetí žaberní štěrbiny; všecky základy se později spo- 

 jují dohromady. Zde potvrzuje Fischelis udání S t i e- 

 da-ova (49) a Bor nova (2). W. Miillerovi vytýká, 

 že — ač sledoval vývoj pouze u Raná temporaria a u kuřete 



