74 VIII. Dr. Jaromír Wenig": 



— Činí závěr všeobecný, že thyreoidea vůbec všude zakládá 

 se stejně a v tom předpokladu vyslovil svou theorii o pů- 

 vodu thyreoidey z rýhy hypobranchialoí Tunicatů. Jeho 

 vlastní, Stiedaova, Bornova a Wolflerova (54) po- 

 zorování ukázala prý však, že základ není všude stejný. 

 I prohlašuje Fischelis, že více vyhlídek na uznání má 

 theorie H u s c h k e*) — D o h r n o v a, dle níž thyreoidea jest 

 zbytkem žaberního apparátu. — Jak známo nepotvrdila no-^ 

 vější pozorování názory o páro vitém, laterálním základu 

 štítné žlázy u ssavců (Maurer (34), Kolliker (26) a j.), 

 i spočívají údaje Fischelisovy asi právě tak jako Stie- 

 da-ovy na omylu i se všemi důsledky. 



Kupffer (27) u PetromT/zon Planeri kreslí základ thy- 

 reoidey (Hypobranchialfurche) jako zcela solidní oblý útvar 

 na spodině žaberního střeva; hranice mezi tímto útvarem a 

 stěnou jícnovou jest velmi ostrá, tak že vznik vy chlípením 

 lze těžko z obrázku si představiti. (V prvém základu u mých 

 exemplářů bylo lze pozorovati alespoň jakousi, třeba nepa- 

 trnou světlost (obr. 1.). Teprve u starších individuí kreslí 

 Kupffer základ dutý, žlabovitý, asi jako Dohrn a Eeese.- 



V jiné práci (28) zabývá se Kupffer hlavně vývojem 

 skeletu žaberního. Na obrázku horizontálního řezu Ammo-^ 

 coetem označuje číslicí 1, což značiti má první štěrbinu ža- 

 berní, zářez těsně za velem, i leží průřez obrvené rýhy 

 »pseudobranchialní« za touto štěrbinou, což nesouhlasí 

 s vyobrazením a popisem Gotte-ho (21, obr. 23., 13.), kdež 

 jest pořad obrácený. Na obrázku pak, který představuje 

 příčný řez stadiem 5 mm dlouhým, zobrazuje Kupffer 

 nad thyreoideou tři vedle sebe ležící rýhy, z nichž prostřední 

 jest nejhlubší. Postranní rýhy značí nepochybně sbíhající se 

 rýhy »pseudobranchialní«, pak ale není možnO/ že mezi nimi 

 by ležela ještě nějaká rýha třetí, neboť v krajině, kde po- 

 stranní rýhy jsou tak značně od sebe vzdáleny, jest mezi 

 nimi vertikální hrázka, nikoliv jakákoli rýha. V tomto směru 

 tedy obrázek neodpovídá skutečnosti. 



Gotte (19) ve svém vývoji mihule říční věnuje žláze^ 

 štítné pouze obrázek 12., který lze srovnati s mým obr. I.. 



') Isis, 1826. 



