34 VIII. Dr. Jaromír Wenig: 



konnen wir aber dié Thyreoidea der Cyclostomen nur schlecht 



ableiten Auch bei den Tunicaten entsteht das Endostyl, 



als ein senkrecht stehender Drlisenstreifen, der erst nach- 

 traglich seine ventrale Lage erlangt und nach hinten wáchst.« 

 Ku správnému porovnání základů bylo by ovšem třeba prae- 

 parátů ale i bez nich možno si představiti, že existuje 

 podobnost mezi oněmi »Flimmerdriisenstreifen« a »Dru- 

 senstreifen«, z nichž endostyl Acranií a Tunicatů povstává 

 a mezi útvary, které předvádějí mé obr. 30., 31., a které 

 jsou základem hypobranchialní postthyreoidní rýhy Ammo- 

 coeta; i to bylo by dokladem pro homolog:ii endostylu 

 forem nejnižších s touto rýhou, které v práci mé věno- 

 vána jest větší pozornost než y pracích starších a které 

 přisuzuji význam motoricky f ungu j ící dis tální 

 části endostylu, jehož proximální část přizpů- 

 sobuje se poprvé u Ammocoetů nové funkci 

 thyreoidey všech Craniotů. Ventrální orgán 

 Ammocoetů jako celek nejvíce připomíná týž 

 orgán Salp,u nichž dle zpráv v literatuře jeho odstavec 

 proximální jest žlaznatý, kdežto distální, k oesofagu vedoucí^ 

 pouze obrvený a vířivý. 



l^ada prací, které zabývají se thyreoideou, jest nepře- 

 hledná. Přečetné z nich, zvláště ty, které jednají o štítné 

 žláze ssavců, jsou — pokud mi byly přístupné — rázu 

 spíše fysiologického a lékařského než onto- a fylogenetibkého. 

 V této práci respektoval jsem dle možnosti a přístupnosti 

 pouze ony, které řeší genesi thyreoidey Ammocoetů a zabý- 

 vají se prvým základem tohoto orgánu u různých skupin 

 vertebrátů a morfologií systému vířivých rýh branchialních. 



V Praze, v únoru 1920. 



