III. 



o původu našich tarasů dílu ví ál nich. 



Napsal R. Sokol. 

 Předloženo dne 15. května 1920. 



Reka zarývajíc se neodnáší zcela dna údolního, ale 

 zbytky značné jako tarasy^) ponechává, čímž vzniká stavba 

 schodovitá. Původně se domnívali, že prý se asi zmenšilo 

 vodní bohatství řeky anebo že se staly postupně kratšími 

 přestávky (doby klidu) mezi dvěma zdvihy, jimiž byla řeka 

 povzbuzena k zvýšené erosi. Tyto názory odmítají někteří jako 

 prý ničím neodůvodněné, vysvětlujíce tuto zmenšenou ampli- 

 tudu údolní tím, že laterální erose ubývá s hloubkou, neboť 

 spolu vzrůstá hmota, již třeba odstraňovati. 



Myslím, že autorové, kteří vytýkají překážky v březích, 

 mají jen částečně pravdu. Prohlubuje-li se údolí při stejné 

 šířce dna, musí řeka ovšem odnášeti stále více hmoty a to 

 o vy čárkované plochy v obr. 1. C, kde zvětšena na dvoj- 

 násobnou hloubka průřezu zobrazeného na obr. 1. A. Vskutku 

 se bude údolí prohlubovati stále volněji, ale není příčiny, 

 proč by řeka měla dno své zužovati, nemění-li se ostatní pod- 

 mínky vývojné. Naopak spád se prohlubováním dna zmen- 

 šuje a tím se řeka stává schopnou vykonávati erosi postranní. 

 Poněvadž však na čas zatím zřetel nebereme čili jinak ře- 

 čeno, řeka může pracovati po čas libovolně dlouhý, nic ne- 

 vadí výška strání, neboť zvolňuje jen celý pochod. Tedy 

 s pokračující hlubinnou erosí ubývá amplitudy postranní 

 erose toliko relativně (v jednotce času) nikoli však absolutně. 

 Odtud plyne, že zvětšené množství štěrku (s vyšších strání 



1) Taras podle J n n g" m ann o v a slovníku, jenž jména terasa 

 neuvádí. Máme též sloveso tarasiti, zatarasiti. V české literatuře se 

 užívá obou jmen promiscue. K r e j č í, J.!N. W o 1 d ř i c h, F. Počta 

 C. Purkyně (Alpy ve věku ledovém, 1911), J. W o 1 d ř i c h užívají 

 slova taras. 



Věstník Král. C. Společnosti Nauk tř. 11,1921-22. 1 



