

o původu našich tarasů diluviálních. 5 



vody střídavě na břehu pravém a levém. V meandrech stoupne 

 hladina ještě více, neboť se velikým prodloužením toku i spád 

 i rychlost úměrně umenšily. 



Boření břehů za povodní jest podobný zjev. Řece roz- 

 vodněné nestačí spád koryta, i vine se proudnice od břehu 

 k břehu a ryje v nich, tvoříc základ meandru, případně 

 meandrovou zatáčku dále vyhlubujíc. Zmenší-li se spád řečiště, 

 nemůže voda dosti rychle místo učiniti vodě přitékající, 

 i stoupne jako za povodně. Účinky budou podobné. Vývoj 

 meandrového koryta jest ve smyslu teleologickém špatné 

 rozřešení, neboť ryje-li řeka do břehů snažíc se o širší koryto, 

 dosahuje bezděky koryta delšího, jímž se překážky odtoku 

 jen zvětšují. Odtud pochopujeme úspěšnou snahu hydro- 

 techniky protínati při regulaci směle meandrová pole říční 

 umělými koryty mírně zvlněnými. Vytvořením meandrů se 

 zmenší spád a řeka tím spíše energie svojí může použíti 

 k erosi postranní, čímž vzniká zdání, jako by meandrování 

 bylo podmíněno nemožností erodovati do hloubky, čili te- 

 leologicky vyjádřeno, jako by řeka meandrovala za účelem, 

 aby nemusila vykonávati erosi hloubkovou. Vskutku zmen- 

 šeni spádu pod jistou mez podminénou vodnim bohatstvim řeky 

 jest přičinou všech těchto zjevů a dostavuje se ovšem nutně 

 při vývoji rovnovážného profilu (nulové křivky) každého 

 toku. 



Přihlédněme ještě k pochodu, jímž řeka meandrujíc^ 

 přechází z úrovně tarasové na taras nižší. D i e t r i c h^) kreslí 

 5 obrazců. První 2 představují nivu poměrně úzkou, kde se 

 řeka zařízla do vlastních nánosů prý meandrujíc. Tak vy- 

 tvořila jednak taras oboustranný, jednak vniknuvši do hloubi 

 po straně, dala původ tarasu jednostrannému. Další 3 obraz- 

 ce značí příčný průřez řeky meandrující: řeka prořízla aku- 

 mulační taras uprostřed, po straně a za třetí tak, že z jed- 

 noho tarasu laterálního zbyl jen nepatrný zbytek na výspu. 

 Poněvadž se při zdvihu oblasti sotva která řeka zařízne 

 přesně kolmo do původního dna, představuje, myslím, obrazec 

 poslední případ obecný. Chybí však Dietrichovi obrazec, 

 kde meandrující řeka zařezávajíc se zcela odstraní taras 



^) DietrichB.: Entstehung und Umbildung: von Flussterrassen 

 Geol. Rundschau 1911 str. 448. 



