o původu našich tarasů diluviálních. 7 



údolí oživenou erosí budovaného libovolně daleko na strany 

 rozestřítil Může býti toto údolí libovolně široké! K otázce 

 snadno odpovíme, povážíme-li, že se vývoj toku děje v me- 

 andrech a že se při obnovené erosi řeka zprvu v meandrech 

 zařízne, aby je ponenáhlu zpřetínala a nové tvořila. Šine-li 

 se jedním meandrem směrem kolmým na levý břeh, napraví 

 se toto vybočení druhým meandrem směrem kolmým na 

 pravý břeh. Poněvadž při témž stavu vody mohou meandry 

 jen k určité velikosti dospěti, nemůže řeka získati než určitou 



i 



Qbr. 2. Vývoj tarasů. A osa nivy se šine na stranu, 



B osa nivy zachována, C osa nivy zachována, ale 



taras d^ se ztrácí, D pokračování stavu A. 



šíři příslušného profilu údolního. Vybočí-li řeka kličkou pří- 

 datnou, záhy ji začne zužovati na místě, kde z osy údolní 

 vybočila. Tu bude konečně přeťata, tak že se přidatné Uličky 

 nemohou neomezené rozšiřovati. 



Veliké meandry plzeňských řek (průměru 1 km na 

 Úslavě mezi Koterovem a Božkovem, 800 m na Úhlavě mezi 

 Radobčicemi a Štěnovicemi, 1060 m na Radbuze u Litic, 

 1250 m na Mži od Račic až k Plzni a dále, zvlášť u sv. 

 Jiří) ukazují svými hraničními čarami či wagramy přibližnou 

 šířku údolí předposledního okruhu erosního. Dnes jest erose 

 umdlená a proto sotva se vypracuje obvyklým tempem široké 

 erosní údolí v rozměru, jak bylo založeno v době tarasu posled- 

 ního. K meandrům starým »hlavním« o velikém poloměru při" 



