20 



O původu našich tarasů diluviálních. 



Zajímavý deduktivní pokus uveřejnil Siegert^^). Ro- 

 zeznává dolní (ústí do moře) a horní erosní základnu (pramen). 

 Oba body se mohou pohybovati. Teoreticky lze je posunovati 

 současně neb jen jeden z nich, nahoru neb dolů. Pohyb nahoru 

 zove S i e ^ e r t kladný, pohyb dolů záporný. Pohyb nahoru 

 způsobuje nános, pohyb dolů erosi. Znaménka jsou stejného 

 významu jako Suessovo označování positivního a negativ- 

 ního posunu pobřežní čáry. Poněvadž krajní body, ústí a 

 vrchovisko, mohou též v klidu setrvati, vyplývá odtud 9 pří- 



Obr. 7. Účinek pohybn pobřežní čáry. AB původní profil, FB, EB 

 při vodorov^ném, CB, DB gti ss^islém poLybaústí. 



pádů, připoj íme-li ke 3 možným polohám ústí (základní po- 

 loha, zdvih, pokles) a to ke každé jednotlivé zvlášť tři po- 

 dobné stavy vrchoviska (základní polohu, zdvih, pokles); z 

 nich však odpadá případ, kdy oba body v klidu zůstanou 

 jako případ bez dalšího významu pro otázku po vzniku vět- 

 šího počtu tarasů, takže zbývá 8 případů. Si e gert je 

 objasňuje obrazcem. Za příklad uvádí positivní posun po- 

 břežní čáry, jenž se projevil při vývoji tarasů dvojříčí 

 Sály — Labe. Na 200 m hluboko vyvrtány pod alluviony v 

 Hamburce štěrkové usazeniny tarasu říčního (nejmladší ta- 

 tas předglaciální) a as 20 m pod dnešním dnem jiný taras 

 (z prvního interglaciálu). S positivním pohybem či výstupem 

 pobřežní čáry na pevninu posune se ústí proti proudu a 

 tak dojde k akumulaci pod mořem, kdežto výše řeka bude 

 slabě erodovati, aby spádovou stojí křivku změnila v křivku 

 nad novým ústím a poblíž něho skoro vodorovnou. Negativní 

 pohyb pobřežní čáry způsobí ovšem mocnou erosi, takže 

 by v tom případě — a jenom v něm — proti pojetí S i e- 

 gertově nebylo námitek. Sousední obrazec 7. ukazuje ná- 

 ") 1. c. str. 3. 



