o původu našich tarasů diluviálních. 



33 



333^00, kdežto řeky na peneplainu Rasmussově mely jistě 

 jen několik málo Voo, tak že bod O nad bodem P byl jen 

 několik m, jak ukazuje obr. 9, AiBi. 



Kotlina musila se změniti v jezero, Labe vybudovalo 

 štěrkový kužel, kde do jezera ústilo. Jezero trvalo, dokud 

 bod Pi tkvěl ve výši pů vodní ^^). Účinkem akumulace se pak 

 obnovila dřivéjši křivka vyrovnaného spádu, jaká přísluší 

 parovině čili byl obnoven status quo ante. Další erose mohla 

 nastati teprve kaňonem labským, ale ty zjevy odtokové jsou 



Obr, 9. Vliv prolomu na profil rovnovážný. .4^ podle 

 Pencka, A^Bí s prolomeni na parovině. 



již podmíněny výškovými změnami mimo prolom. Pronikavá 

 změna erose múze tedy býti způsobena jen regionální změnou 

 tektonickou (prohybem). 



Podaným objasněním se rázem vysvětlují spory v údajích 

 o erosi za doby třetihorní. Ještě několik slov o pliocénu. 

 Purkyně^^) předpokládá, že hlavní činnost prohlubovací 

 nastala teprve po pliocénu a vysvětluje tím diluviální stáří 

 svrchního tarasu plzeňského, jenž leží hluboko (100—150 m). 

 pod nepřemístěnými zbytky třetihorní pokrývky stáří oligo- 

 cenního a miocenního. Má za to, že pliocén třeba klásti mnohem 

 výše než povrch svrchního tarasu, blíže k úrovni oligo- 

 cenní a miocenní. Praví^^), že usazeniny pliocenní dlužno 

 hledati přímo nad miocenními nebo aspoň v podobné úrovni 



51) Za podobného předpokladu jsem řešil úkaz, že v středním 

 Polabí teče dnes Labe výše, než za ukládání středního tarasu. C. 

 f. M. G. u.P. 1913. 



52) Purkj^ně C. r.: Geologie okresu plzeňského. 1913. Str. 131. 

 '3) Půrky ně C. r. : Terasy Mže atd., str. 28. sep. 



3 



