o zlomech. 7 



po části dopravuje do geosýnkliaál, kde tedy do oklice po- 

 máhá budovati vrstvy sedimentární. Kra rozštěpem sešinutá 

 (obr. 3. B) vyplní prázdný prostor pod krou c. Teprve když 

 se koná pohyb směrem na př. slabé čáry na obr. 3. B možno 

 mluviti o výplni zející praskliny. Četné rozštěpy i smrsky 

 vznikly toliko z příčin místních. Nesnadno tedy zařaditi je 

 do soustavy, v níž jsou dělidlem znaky hypothetické nebo 

 celozemské. Příčiny pohybů horotvorných jsou totiž namnoze 

 záhadné. Dosud se četní geologové^) přidržují věty F. 

 Suessa, že známe bezpečně jen jednu sílu, jíž horniny pod- 

 léhají, totiž gravitaci. Pohyb poklesný jest podle toho pr- 

 votný, není tedy zdvihů prvotných. Vrásnění a jiné pohyby 

 než centripetálné nejsou prý než vedlejším výsledkem po- 

 hybů nebo aspoň tendencí poklesných. Od doby však, kdy 

 poznána radioaktivita kůry zemské, odpadl důvod, proč by 

 se měla kůra zemská chladnutím zmenšovati, a od doby, kdy 

 zjištěny zeměpisné změny délkové a šířkové některých bodů 

 povrchu zemského, uznávají se veliký orogenetický význam 

 odstředivé síly, pohyby pólů a rovníku, čímž mohou vznik- 

 nouti tangenciální síly původu zcela jiného, než před- 

 pokládala svrašťovací hypothesa ochlazovací. Prokáže-li se 

 správnost domněnky, že se občasná celozemská transgrese 

 moře koná z příčin kosmických,^) tedy by i s této strany 

 přibyl orogenetický činitel, ač snad jen nepřímý. 



W i 1 c k e n s (1. c. str. 79) žádá, aby se jména rozštěpu 

 (Verwerfung) neužívalo pro dislokace, při nichž kra nad 

 šikmou plochou zlomovou má polohu tektonicky vyšší než 

 kra pod plochou zlomovou. Uznává, že nelze vždy udati, zda 

 pohybem ker v zlomu se dotýkajících byl způsoben pokles 

 jedné nebo zdvih druhé nebo zda se udal současný pohyb 

 obou dvou ve smyslu protivném. Míní, že vždy podle obrazu, 

 jakého nám poskytuje, může se zlom vykládati poklesem 

 jednoho z obou křídel zlomových. K této větě připojuje 

 Wilckens vysvětlení, že leží při rozštěpu nad šikmou 

 plochou zlomovou vždycky kra tektonicky nižší. Podle toho 

 pak rozeznává křídlo pokleslé, v oblastech zlomových kry 

 nízké čili pokleslé (Tiefschollen) ; jejich skuDÍny nazývá 

 oblasti pokleslé (Senkungsgebiete), případně oblasti zdvihové 

 (Hebungsgebiete). Úvodní definice Wilckensova zní : »Eine 



