Amphipoda balcanica. 19 



Naproti tomu rozšířenina 3. pleopodového segmentu jest 

 skoro čtvercovitá, vzadu protažená ve hrot. Ostny jsou pouze 

 při přední části dolního kraje a také ve velmi sporém počtu 

 {zpravidla 2), 



1. uropodový segment má svůj (obr. 7., ur. Sx) 

 hřbet opatřen jen střední skupinou ostnů (2 — 3), 

 postranní skupiny tuto chybí úplně. Segment 2. nese api- 

 kálně vždy jen 2 ostny a po každé straně jest jen 1 osten. 

 Segment 3. má jen po každé straně jeden osten. Jest tedy 

 schéma počtu ostnů na těchto segmentech následující : 



I. uropodový segment : O 2 O 



II. ^> » 12 1 



III. » » 10 1. 



3. uropod má silný exopodit s velmi malým terminál- 

 ním článkem. Endopodit jeho převyšuje jen nepatrně polo- 

 vinu 1. článku exopoditového. Sporé zpeřené štétinky jen na 

 vnitřní straně exopoditu a jen řídce po obou stranách endo- 

 poditu. 



Telson s úzkými dlouhými laloky, opatřenými při konci 

 2 ostny. 



Popsaná forma žije v Hercegovině blíže Konjice 

 v potoce Bjela ústícím do Neretvy na pravém jejím 

 břehu. 



Nalezl jsem ji roku 1907. 



Z popisu jest patrno, že v poměrech svých končetin 

 upomíná na Gam. spinicaudatus, ač od tohoto se liší hned tva- 

 rem propoditů gnathopodových. Ve výzbroji však hřbetu 

 segmentů uropodových až na prvý, odpovídá typickému Gam. 

 pulex L, s nímž však jiné shody nemá. Skrovnost výzbroje 

 ve skupinách ostnů těchto segmentů jest u Gammarů z bal- 

 kánských lokalit velmi řídká a pro formu G. konjicensis jest 

 zvláště ta okolnost charakteristickou, že na 1. segmentu se 

 místo nevyvinutých ostnů nevytvořily alespoň tenké ště- 

 tinky jako to nalezneme u Gam. halcanicus. 



Přehledném e-li všechny 3 právě popsané formy: Gam. 

 spinicaudatus, G. halcanicus a Gam. konjicensis, vidíme, že 

 se ve svých znacích blíží formám Gam. pulex, Gam. déle- 



