24 XII. Kiarel Scháferna: 



z tenkých štětinek, kdežto stejné články posledního pereio- 

 podu mají typické ostny. 



Postranní rozšířeniny pleopodových segmentů (obr. 9, 

 pl. s. 1-3) jsou čtvercovité a jen na zadním rohu zašpičatělé. 

 2. a 3. rozšířenina má sporé ostny. 



Poslední uropod (o b r. 9, urz) jest dvojvětevný, při 

 čemž endopodit dosa?iuje V5 délky exopoditu. Oba nesou 

 dlouhé zpeřené štětinky, ale nenesou žádných dlouhých zka- 

 deřených štětin jako jest tomu u Gam. chevreuxi (Sexton). 



Telson (obr. 8. ť) má 2 spíše delší než širší laloky, jež 

 mají jen na konci po 2 ostnech s hojnými dlouhými tenkými 

 štětinami. Smyslové štětečky jsou na obvyklých a pro rod 

 Gammarus charakteristických místech. 



Inkubační lamelly jsou typu lamell Gam. pulex, neboť 

 jsou široké, lopatovitě rozšířené (obr. 10, mi— 4). 



Tento nový druh byl nalezen v Bulharsku Drem Jul. 

 Komárkem a Drem Frt. Rambouskem, a sice nejprve byl 

 objeven Drem Rambouskem u Slivenu v horském potoku 

 na Kužbonaru v Balkánském pohoří. Místo to patří do úvodí 

 řeky Marice. DáJe jej zjistil týž badatel u Bélova. — Dr. 

 Komárek sbíral týž druh v potoce ústícím do Marice 

 u Monastýru Čamkoi aiv pramenech na dvoře téhož 

 kláštera. K poctě tohoto pilného zoogeografa Dra J. Komárka 

 dovoluji si označiti nový druh jménem Gammarus komáreki 

 n. sp. 



Systematické postavení a příbuzenské 

 vztahy G. komáreki: 



Chceme-li zařaditi Gam. komáreki do řady různých 

 specií rodu Gammarus shledáme, že má sice některé znaky 

 upomínající na Gam. pulex, jakož i na Gam, syriacus 

 (Chevreux), ale že také nechybí znaků upomínajících na Gam* 

 sowinskii (Behning) a G. simoni (Chevreux). 



Hleďme si nejprve ujasniti tyto značně spletité vztahy: 

 Hojné bičíkovité štětinky na antennách, svazečky štěti- 

 nek na 1. — 3. pleopodovém segmentu, tvar gnathopodů i pe- 

 reiopodů, úprava telsonu i posledního uropodu, to vše jsou 

 znaky odkazující ke Gam, syriacus. — Naproti tomu výzbroj 



