Amphipioda balcanioa. 35 



podmínkami, a že děje se tak vždy v mezích toho kterého 

 druhu, jehož charakter stále podržuje. Ale i tu, po srovnání 

 většího počtu individuí z téže lokality, můžeme snadno říci, 

 je-li ten adaptivní znak, který na lokalitě získala konstantní 

 neb jen fluktuující, což umožňuje nám posouditi oprávně- 

 nost toho neb onoho druhu. 



B. Rod Carínogammarus Stebing 

 obsahuje skupinu forem význačných kýlem na 

 hřbetě. Tento kýl vybíhá i někdy v trny. 



Měl jsem příležitost prostudovati 6 forem tohoto rodu, 

 2 nichž 4 jsou nové. 



1. Carínogammarus triacanthus fi. sp. 

 (Tab. I, obr. 1.) 

 Oci veliké ledvinité. 



Jen pleopodové segmentyprotaženyvtrny 

 TJropodové segmenty nahřbetě s vyvýšeninami. 



1. a 2. uropodový segment vyznačený zdvi- 

 hajícím se kýlem. 



Těla zavalitého, délky 6 mm. 



Oči veliké, ledvinité. 



Všechny segmenty thorakální hladké beze stopy po kýlu, 

 i po jakémkoliv prodloužení na zad, avšak pleopodové seg- 

 menty všechny opatřeny mohutnými trny. 



Uropodové segmenty mají kýl zvlášť charakte- 

 risticky stavěný v podobě vyvýšeni n, při jichž vrcholku 

 jsou 2 ostny, při dolejšku vyvýšeniny jest po každé straně 

 po 1 ostnu. 



Ve výzbroji okončin souhlasí druh s Carínogammarus 

 roeselíi, a jest v tomto směru dlužno jen něco vytknouti. 

 1. a 2. pereipod však má mnohem bohatší výběr tenkých 

 štětin, než má týž pereipod C. roeselíi (obr. 14, ^2)- 



2. antenna jest pokryta dlouhými tenkými štětinami. 

 1. a 2. rozšířenina pleopodových segmentů (obr. 14, p. 52,3) 

 nese při dolním okraji jen tenké štětiny. 3. nese ve středních 

 partiích silné ostny. 



Jinak má C triacanthus vztahy ke druhu C argaeus 



