AmpMpoda balcamca. 



37 



Poměry našeho druhu jsem studoval na materiálu na- 

 sbíraném u Třebíče na Moravě a mně předaném Drem. 



J. ŠVÁBENÍKEM. 



Všechny moravské exempláře téměř souhlasí se Steb- 

 BiNGOvÝM popisem ve sbírce Tier reich (37). Než však 

 nutno přece jen vytknouti, že poměry posledního uropodu 

 jsou zcela jiné, než jak je udává Stebbing. Praví totiž ve 



Obr. 15. Carinogammarus triacanthus n. sp.: 

 t telson X 40; ur^ 3. uropod X 15. 



svých Gammaridea (str. 506): »Uropod 3 probably as in 

 C. caspius (p. 504) «, a na této uvedené stránce čteme pro 

 C. caspius následující: »inner rámus scale-like, V2 as long 

 as peduncle, with 1 spinule on inner margin and 1 on apex.« 

 Stebbing říká, že jsou poměry 3. uropodu obou forem 

 »probably« stejné. Ale na preparátech 3. uropodu (obr. 16, 

 un) C, roeselii se můžeme přesvědčiti, že endopodit jeho jest 

 u všech delší než polovina exopoditu, což již také zob- 

 razili staří autoři jako Roesel (25) i Hosius (14), a není do- 

 sahující jen V2 délky, jako by se musilo nutně usouditi dle 

 výroku Stebbingova. 



Dorsálnítrny na všech segmentech pleopodových 

 jsou dokonale vyvinuty. Každý pak má po každé straně po 

 jedné tenké štětince. Trn však na posledním segmentu tho- 

 rakálním jest jen zcela malý a nejlépe a neklamně se o něm 

 přesvědčíme na ploše vypreparovaném chitinu tohoto segmentu. 



