Amphipoda baloamcia. 



41 



Poslední u rop od (obr. 18 ur^) s malinkým 

 článkem terminálním na exopoditu; tento nese 

 jennavnitřní straně zpeřené štětiny, navnější 

 jen ostny. 



Druh tento pochází ze S o i s a 1 y v jihovýchodní části 

 Erdschias z místa položeného 1030 m nad mořem z 

 výpravy Dra A. Penthera a Dra E. Zederbauera na 

 Erdschias Dagh v M. Asii. — Byl popsán Drem V. 



O b r. 18. Carinofjammarus argaeus 

 Vávra : 



t telsonXló; ^i^- uropod 3X8. 



Vávrou, (42) ředitelem musejních sbírek zoologických v A n- 

 nálech dvorního vídeňského musea r. 1905. jako 

 Gammarus argaeus (Vávra). 



Dostalo se mi laskavostí jeho autora p. ředitele Dra V- 

 Vávry jednoho exempláře zmíněného druhu i mohl jsem 

 podle tohoto i podle pojednání (42) p. Drem Vávrou publikova- 

 ného dáti pro porozumění vztahů hořejší definici. 



Na základě uvedených studií jsem shledal, že sledujíce 

 rozdělení Stebbingovo, musíme specii G. argaeus přeřaditi 

 do rodu Carino gammarus, neboť má svůj význačný kýl 

 na všech pleopodových segmentech. 



Jelikož jest mi nutno srovnávati materiál r. Carino- 

 gammarus z jiných lokalit, dovolím si uvésti ještě několik 

 poznámek doplňujících sdělení Dra Vávry z r. 1905. 



C. argaeus má epimery dokonale vyvinuty, na okraji 

 s několika štětinkami; nejsou však nikdy ke konci protaženy 

 ve špičku, jak by se dalo souditi z vyobrazení Vávrových. 

 Tvarově souhlasí epimery s týmiž útvary C. roeselii. 



