42 XII. Kiarel Soháfema: 



Gnathopody jsou mohutné a propodit samečkův jest 

 trapezoedrický, nikdy však trojúhelníkovitý. Daktylopodit 

 krátký. 



Basipodity 3. — 5. pereiopodu se distálně sužují. 



Postranní rozšířeniny segmentů pleopodových vybíhají 

 vesměs v hrot, ale nejsou od téla odčleněny jak by se mohl 

 někdo mylně domnívati, vida obrázek Dra Vávry. Prvá 

 deska nese jen tenké štětinky, 2. a 3. nese ostny. 



Dle stavby uropodů rozeznává Dr. V. Vávra ještě 

 formu s krátkými posledními uropody jako varietu »G. 

 argaeus var. brachyurus«i jež přichází v iVo všech jedinců. 

 Dle mého názoru, vycházejícího ze zkušenosti na různých 

 Gammaridech evropských, jedná se tu o zjev rege- 

 nerační. To stává se velmi často, že individuum ztratí jeden 

 neb oba uropody, které později regenerují. Regeneráty jsou 

 zprvu vždy menší než neregenerované údy exemplářů téhož 

 stáří i ukazuje vyobrazený uropod (1. c. fig. 13) této variety 

 i ve výzbroji znaky juvenilní. Jest tedy C. argaeus var. 

 hrachyurus identickým s C. argaeus s dlouhými posled- 

 ními uropody. 



4. Garinogammarus thoni n. sp. 

 (Tab. I, obr. 4.) 



Hřbetní kýl, tvořící mohutné oblouky bez 

 trnů na 6. i 7. segmentu thorakálním a na všech 

 segmentech pleopodových. Jinak podoben dru- 

 hům rodu Garinogammarus 



Délka c? asi 11 mm. Kýl pleopodových segmentů jest 

 zvláště mohutný, naproti tomu kýl 6. a 7. thorakálního seg- 

 mentu jest nižší. Na každém segmentu nabývá kýl největší 

 výše v zadních svých partiích. 



Tělo jedinců konservovaných ve formolu jeví velmi 

 pěkné oranžové pomalování. Tak vždy jsou zabarveny nej- 

 vyšší partie kýlu, což činí nápadnými i slabé kýly segmentů 

 thorakálních. Mimo to má každý segment několik shora dolů 

 jdoucích skvrn. Rovněž jsou zabarveny epimery pleopodové 

 rozšířeniny a basální články antennální. 



