Amphipoda baloanico. 49 



6. Carinogammarus pungentiformis n. sp. 

 (Tab. I., obr. 6.) 



Jen pleopodové segmenty opatřeny zře- 

 telným kýlem bez trnii. Jinak souhlasí z největší části 

 s G. pungens. 



Těla štíhlého, délky 8 — 10 mm. 



Jen abdominální segmenty mají kýl, jenž na 1. jest nej- 

 menší a na 3. největší. Při pohledu se strany klene se kýl 

 nejvíce nad linii hřbetu vždy ve třetí čtvrtině déJky článku. 



Uropodové segmenty mají kýl v podobě úzké, trojúhel- 

 níkovité vyvýšeniny, jež jest na posledním z nich zcela ne- 

 patrná. Při vrcholku 1. a 2. uropodového segmentu jsou 2 

 ostny, po stranách jeho po jednom. 



Oči velké, k temeni se táhnoucí, takže, díváme-li se na 

 hlavu shora, uvidíme jejich horní polovinu. Tvarově se silně 

 blíží očím jiných forem r. Carinogammarus, zejména C. scu- 

 tarensis. 



Antenny 1. páru dosahují asi V2 délky těla. Hlavní fla- 

 gellnm má SOčlánkové, vedlejší 4článkové. Všechny 8 ba- 

 sální články jsou štíhlé. Antenna 2. páru nese 14článkové 

 flagellum. Exkreční kónus má krátký, trojúhelníkovitý. Ba- 

 sální články i flagellum pokryto dlouhými, tenkými štěti- 

 nami, které zvláště na basálních článcích nabývají značné 

 délky. Proto vypadá 2. antenna jako kartáček. U některých 

 jsou i typické calceoli. 



Od C. SGutarensis se liší (7. pimgentiformís neobyčejně 

 velikým počtem štětin na končetinách. Tak i 1. a 2. pereio- 

 pod má neobyčejně bohatou výzbroj dlouhých štětin. Na 3. 

 až 5. pereiopodu přibývá postupně štětin na předním kraji 

 a to jsou hlavně štětiny dlouhé a tenké, nikoliv však ostny, 

 kterých jest poměrně málo. — Epimery 3.-5. pereiopodu 

 jsou nazad zaokrouhleny, při čemž 4. vybíhá na konci v zou- 

 bek. Epimer 5. nese v zářezech dlouhé štětiny. 



Gnathopody, jevící charakter sexuellního dimorfismu, 

 souhlasí s gnathopody C. sQutarensis. 



4 



