50 XII. Karel Scháfeina: 



Avšak postranní rozšířeniny pleopodových segmentů 

 mají obdobné poměry jako ony G. pungens. 



Exopodit 3. uropodu jest 6V2krát delší než jeho endo- 

 podit a jest opatřen bohatou výstrojí zpeřených štětin. 



Telson má laloky tvaru vejci tého, opatřené tenkými, 

 dlouhými štětinkami ; terminálně nesou laloky po 3 ostnech, 

 z nichž prostřední jest nejdelší. Také při vnější straně jest 

 po 1 ostnu provázeném tenkou štětinkou. Smyslové štětečky 

 jako u druhů r. Gammarus. 



Sexuellní dimorfismus nutno spatřovati též ve výzbroji 

 všech částí těla. Neboť štětinky u ď jsou mnohem hustší a 

 delší než u Q- . 



Inkubační lamelly jsou poněkud úzké na rozdíl od r. 

 Gammarus. Souvisí to patrně s menším počtem embryí ně- 

 kterých druhů r. C ar íno gammarus než u zástupců r. Gam- 

 marus. 



Tělo kryto hojnými peluriemi, patrnými již při slabém 

 zvětšení. 



Druh C. pungentiformis nalezl na Characeích Prof. Dr. 

 A. Mrázek v pomalu tekoucím poto(;e jménem Rijeka» 

 která ústí do Skadarského jezera (viz mapu obr. 30.). 



Druhové jméno pungentiformis jsem volil z důvodu, že 

 ve svých poměrech meristických, slabém kýlu i výzbroji upo- 

 míná na druh G. pungensy ač se přece jen od tohoto pod- 

 statně liší. 



Ale mezi oběma jest jistě více než jen zdánlivá podob- 

 nost, jest to skutečné příbuzenství obou, pro něž svědčí 

 i různé mé nálezy v Istrii, Bosně i Hercegovině, jak 

 o tom blíže vykládám v části zoogeografické. I označuji C. 

 pungentiformis za předka G. pungens. 



Budiž však zde podotknuto, že C. pungentiformis stojí 

 z druhů rodu C ar ino gammarus nejblíže druhu C. scutarensis, 

 jenž však má mohutný exkreční kónus, dlouhé ostny na pe- 

 reiopodech, C. pungentiformis pak má na okončinách tenké, 

 velice husté štětinky. Kýl formy scutarensis jest nejen na 

 pleopodových segmentech, ale i na posledním segmentu tho- 

 rakálním, u pungentiformis jen na pleopodových segmentech. 



