XIII. R. Sokol; 



Ovltud zajisté následuje, že původ dil. hlin byl 

 odchylný od nynějšího zvětrávání. Nejvíc se pod- 

 mínky podobaly těm, jež vládnou v dnešních náplních alluviální 

 hlíny (Nymburk) anebo stále vlhkém podloží rašeliniště 

 (Kašperské Hory). 



Fossilní starší jíly a hlíny mají zase menší 

 hodnoty než diluviální: 



zemina 



naleziště 



ě. kol. 



sádrovcový slin 

 terciární jíl 

 karbon, jíl 

 permský lupek 

 křídový slin 



Jena 

 Ejpovice 

 Vejprnice 

 Košutka u 

 Hloubětín 



Plzně 



Poněvadž rozbor ukazuje spolu veliké množství podílu 

 menšího než 0*002 mm, namnoze větší než u dil. hlin, jest 

 patrno, že uvnitř tohoto podílu di a 2:en etickým zhrubnutím 

 disperse nabyly převahy hrubší částice rozhraní 0*002 mm 

 blízké. Jest zřejmo, že rozbor koagulační ukazuje velmi zře- 

 telně bohatství kol. jílu v dil. blinách, v lesu však 

 poměrný nedostatek, a tím prozrazuje nejpřesvědčivěji 

 odchylný původ cihlářských hlin diluviálních. 



Ovšem ještě jedna námitka jest možná. Podíl 005 — 0*01 

 mm mohl se diageneticky proměniti v tom smyslu, že nabyl 

 větší disperse a že pak byl splaven do údolí. Tento diage- 

 neticky pochod však předpokládá podmínky, jež nesouhlasí 

 s klimatem. Větrné bouře unášející spousty rozdrobených 

 hornin náležejí klimatu aridnímu, kde vládne zvětrávání me- 

 chanické. Větru jsou poskytovány částice hornin chemicky 

 téměř neporušené, nikoli náležitě navětrané, tak že pochod 

 zvětravací po uložení spraši musí teprve začíti. K vysvě- 

 tlení původu hlin diluviálních bylo by tedy nutno objasniti 

 tyto podmínky zvětrávání, jež byly hlavním činitelem. Jemu 

 podlehly stejně i sousední horniny lesem nepřikryté a vy- 

 daly hlínu právě tak jako nerostné fragmenty spraši. Lés 

 tedy by jen přispěl — ovšem valným podílem — k vytvo- 

 ření hlin, podávaje základní nerostnou hmotu. Jak veliký byl 

 ten příspěvek, lze nepřímo posouditi z okolnosti, že naše 

 hlíny jeví v nerostném složení svém velmi patr- 



