10 XIII. K. Sokol: 



různé zeminy tvoří a srovnávejme vlastnosti jejich a cihlář- 

 ských hlin diluviálních. 



N"a prvním místě vytýkám značné množství 

 hydroxydu železitého hlin dil., jenž v alluviu chybí 

 všude tam, kde vládne spodní illuviální horizont. Zvětrací 

 pochod jest totiž v činnost uváděn vodou, která se štěpí 

 zvláště za vyšší teploty v ionty: kation H a anion OH, 

 kdežto CO2 a humusové sloučeniny konají práci teprve 

 v druhé řadě. Voda odnímá nerostům zásady NaOH, KOH, 

 Ca(0H)2, Mg(0H)2 a j. i kolloidní hydroxyd hlinitý a železi- 

 tý. Odnáší je buď do spodiny, jako v klimatu humidním, 

 kde převládají srážky nad vypařováním, anebo naopak vzlí- 

 najíc nanáší tyto hmoty ze spodiny do vysychající ornice 

 (klima aridní). V prvním případě leží illuviální vrstva dole, 

 v druhém nahoře. Značué množství Fe203 všude v dil. bli- 

 nách přítomné svědčilo by pro podnebí aridní. Jak H4SÍO4 

 tak Fe(0H)3 koa^ulují za vývoje tepla, pročež za klesající 

 teploty vzniká gel, jenž se za stoupající teploty rozplývá 

 v sol. Ten záleží z amikronů (pod 5 ^^) ale i větších částic. 

 Vývoj žlutého hydroxydu železitého zdá se býti podporován 

 humusem a také se tvoří jen v roztocích silně zředěných, 

 kdežto červený tropický jest hrubší a tvoří se za silnější 

 koncentrace. 



Na druhé straně však odporuje tomuto pojetí veli- 

 ké množství »jilnatých« součástí, jež v aridním 

 klimatu nemohou vzniknouti. Tam zajisté chybějí sóly AKOHjs 

 a H4SÍO4, jež jen hydrolysou se tvoří, budujíce vzájemnou 

 koagulací jíl a výměnné zeolity. Tyto jilnaté součásti jsou 

 význačné pro dil. hlíny. 



Vyhledejme dnešní klimatické zóny, kde se tyto sou- 

 části nejvíce tvoří. Hydrolysa předpokládá vodu a proto 

 nikoli aridní nýbrž humidní půdy poskytnou klíče 

 k řešení otázky. Vezměme nejprve v úvahu půdy s e m i- 

 h um idn í, jichž hlavní representant jest ruská černozem. 

 V ní se totiž konají rozkladné pochody za přítomnosti značné- 

 ho množství humusu, jenž se neztrácí do spodiny, nýbrž 

 pohlcuje hydroxydy kovové; tím se koagulaje a nabývá tva- 

 ru hrubšího. Vzniká z něho lahodný, t. j. nasycený humus 

 vločkový či drobtový. Humus ten není tedy chráničem; 



