14 Xííl. R. Sokol: 



větrů proměnlivých. Ovšem tento místní zjev mnoho nezna- 

 mená pro otázku významu celozemského. Byly-li suché větry 

 anticyklony příznivé vzniku a ukládání spraši na stepích a 

 tundrách, znamenalo by to, že klima o mlžné kondensaci vládlo 

 teprve v sousedství stepního pásma anebo nastalo i na stepi 

 za nějaký čas po ustoupení ledovce. 



Jiná jest otázka, kam zařaditi do klimatického rozdě- 

 lení diluvia sedimentaci dil. hlin na základě pozorování zde 

 podaných. Zajisté spíš do glaciálu než do interglaciálu. Lés 

 a dil. hlína nepovstaly současně, neboť předpokládají různé 

 podnebí. Lés byl by zplodinou podmínek interglaciálních a 

 postglaciálních. 



Výsledky. 



Naše cihlářské hlíny diluviální nejsou degradovaný lés, 

 neboť mají podstatně jiné mechanické i nerostné složení. Růz- 

 nost mechanického složení se jeví hlavně v podíle kolloidního 

 jílu. 



Diluviální hlíny naše jsou uloženy většinou poblíž dneš- 

 ních vodních proudů. Jeví zvrstvení a sloh svědčící o prou- 

 dech velikých a zcela volně tekoucích. Jen vzácně najdeme 

 stopy náhlých změn v dynamice říční. 



Ztráta humusu svědčí o genetických podmínkách ex- 

 tremně humidních po uložení hlin, ale přítomnost hydroxydu 

 železitého, veliké množství kolloidního jílu a nedostatek spod- 

 ního illuviálního horizontu prozrazují, že vlhkost půdní byla 

 v trvalém spojení se spodní vodou. Kondensace se konala 

 nejspíše mlhou, jíž nastala koagulace kolloidního jílu a hy- 

 droxydu železitého. 



De rorigine de nos terres á brigues diluviennes. 

 Par R. Sokol (Prag-ue). 



Résumé du texte tchěque. 



Nos terres a briques diluviennes ne sont pas un loess 

 dégradé, car elles ont uoe composition mécaniqueet minerále 

 essentielement différente. La différence de la composition 



