116 



podnět ku tvoření „tečkované hmoty." Jádra ta jeví se celkem 

 k sobě sblížená, jakoby tvořila jedinou laločnatou hmotu, není však 

 těžko rozpoznati jich samostatnost. Ale vzhled jich od ostatních 

 jader gangliových buněk jest odchylný. Blána jádrová vůbec schází; 

 zrnitá hmota zhoustla, jeví se však na tenkých průřezích jako 

 jemné sítivo; nucleoly někde ještě se objevují jako hyalíní centrální 

 tělíska bezbarvá, větším dílem však se již úplně resorbovala. V středu 

 segmentů vytvořily se skutečné kommissury z cípků, jež hmota ta 

 do středu ganglia vysílá. 



Kolem jader jeví se široký hyalíní dvůrek, v němž probíhá sí- 

 tivo buněčné, na mnoze radiálně od jader ku svrchnímu obalu pásma 

 nervového, na spod a na stranách pak k buňkám gangliovým. Zbar- 

 vení jader jest úplně odchylné od onoho buněk gangliových. 



Ještě v starších stadiích, kdy epithel střevní vystupuje již dosti 

 zřetelně, ač zbytky žloutku na jeho basi se prostírají, jeví se postup 

 vývoje. Zvláště pěkně sledovati lze poměry nervového pásma na prae- 

 parátech, jež tvrdnuty byly ve směsi kys. chromové s octovou. Tehdy 

 z těžká lze již poznati prvotnou strukturu jader buněk gangliových, 

 ješto onano nabyla úplně rázu Leydigovy „Punktsubstanze." Taktéž 

 v uspořádání jeví se rozdíl: přední, či lépe svrchní 2 jádra splynula 

 v jednu společnou skupinu, ležící pod obalem pásma břišního. Tato 

 skupina oddělena více méně širokým pruhem hyalíní plasmy (cyto- 

 plasmy) od spodních skupin, velmi symetricky z pravé a levé strany 

 ležících. Každá skupina — tedy bývalá jádra buněk gangliových tvoří 

 ozdobné sítivo; hustější nakupeniny zrnité plasmy zprovázejí hebká 

 vlákenka, jež tvoří oka sítiva. Tato poslední jsou téměř stejného prů- 

 měru a naplněná hyalíní, lesklou hmotou. Soubor těchto polí síťo- 

 vitých — produktů to sítiva prvotních jader, objat jest zevně, vrchem 

 a se spodu dvůrkem hyalíní cytoplasmy, jejíž sítivo daleko zřetelněji 

 než dříve vystupuje. 



V dalším postupu vývoje zmnožuje se sítivo „Punktsubstanze" 

 na úkor hyalíního dvůrku, tedy cytoplasmy, až tato úplně se na 

 spodu a na stranách stráví, takže sítivo přiléhá téměř těsně k objí- 

 majícím je gangliovým buňkám. Ale svrchní část cytoplasmy tvoří 

 mohutné a vždy zřetelné sítivo, jež s obou stran přikládá se k pásmu 

 neurochordovému čili tak zvaným obrovským vláknům nervovým, jal 

 je Ley dig zove a vykládá. 



Výsledek tedy těchto pozorování jest, že t. zv. „Punktsubstanz" 

 nic jiného není, než zvláštní modifikací přetvořené sítivo jader 

 prvotních 8 řad buněk gangliových, jež v dospělém stavu v celé 



i 



