125 



barvy jasně žluté nebo plavé, velikosti 0*52 — 0*63 mm. Za sucha jsou 

 mdlé, hnědavé. 



Zárodečné těleso vyplňující vnitřek gemmulae, obdáno jest mo- 

 hutnou, až (rOll mm. tlustou, vnitřní otočkou chitinovou, jež na ho- 

 řením pólu v nálevkovitě prohloubený terček vybíhá. Tento bývá 

 v obrysu svém kruhovitý nebo nepravidelně zohýbaný, s krajem často 

 do vnitř trochu vehnutým. Kolmo na otočku přikládají se velmi hojné 

 amphidisky, osy jich jsou krátké, tlusté, bezostné, délky 0*012— 0*016 

 mm. a přecházejí na obou koncích v zavalité štítky (obr. 4). Terček 

 spodní bývá ponořen do místičkovité prohlubiny (obr. 6, g) vnitřní 

 otočky chitinové. Jednotlivé štítky jsou uprostřed velmi silné a vy- 

 soké, k okraji pak stávají se tenčími až ostrými, tvaru jsou kruhovi- 

 tého, někdy elliptického, řidčeji nepravidelně zkomoleného (hvězdovi- 

 tého), s okraji zcela hladkými (obr. 3.). Na povrchu svém nejsou 

 zcela ploché a rovné, ale pravidelně, paprskovitě rozbrázdené, jednot- 

 livé vyvýšeniny i prohlubiny rozbíhají se hvězdo vitě od puklicovitého 

 středu. K okrajům pak volně splývají. Pod každou vyvýšeninou táhnou 

 se slepé kanálky (obr. 4. f, c,), jež ze společného, osu dvojštítku pro- 

 stupujícího kanálku hlavního se rozvětvují. Počet a délka jednotlivých 

 vyvýšenin i kanálků jest měnivou. Obyčejně bývá jich 10 — 18. 

 (Obr. 3., v). 



Abnormitou, ač dosti hojnou, vyskytují se amphidisky s terčky 

 na okrajích ohrnutými; někdy bývají štítky nestejně veliké, při čemž 

 štítek spodní jest obyčejně větším, (obr. 4., d, e). 



Amphidisky pokryty jsou jemnou, sotva znatelnou blanou, ze- 

 vnější otočkou chitinovou, jež však často i úplně scházívá. 



Mezery mezi jednotlivými gemmulemi vyplněny jsou mohutnou vr- 

 stvou vzduchonosnou, sestávající z více méně pravidelných, obyčejně čtyř- 

 bokých nebo nestejně mnohobokých komůrek, velikosti 0*01 2— 001 7 mm. 

 Stěny jich jsou jasně žlutavé, rozmanitě zprohýbané a poměrně velmi 

 útlé, toliko v místech, kde jednotlivé komůrky s jehlicemi skeleto- 

 vými, jichž veliké množství do obalu vzduchonosného jest ponořeno, 

 sousedí, stávají se mnohem tlustšími, tak že se zdá, jakoby kolem 

 jednotlivých jehlic, zvláštní ještě vrstva vyvinuta byla (obr. 5, b). Také 

 kolem amphidisků silně mohutní stěny komůrkové, takže amphidisky 

 bývají často jimi úplně obetkány a od nich jakoby ponořeny (obr. 6, c) 

 Za živa jsou veškery komůrky hojně vzduchem naplněny, čímž, jak 

 prof. Vejdovský po prve 1 ) vylíčil, apparat aěrostatický představují. 



l ) Příspěvky k známostem o houbách sladkovodních. Král. čes. společnost 

 nauk 1883 p. 23—25. 



