126 



Rozdíly, lišící tvary jizerské od forem pode jménem Trocho- 

 spongilla erinaceus (Spongilla erin.) jsou následující. 1 ) 



Jehlice skeletové opatřeny jsou mimo kanálku hlavního ještě 

 kanálky pobočnými, ostnovými. 



Amphidisky jsou na povrchu svém hvězdovitě rozbrázděny, vedle 

 hlavního, osu dvojštítku prostupujícího kanálku, jest v obou terčích 

 celý systém kanálků vedlejších. 



Stěny komůrek vzduchonosných jsou velmi útlé a různě zpro- 

 hýbané. 



Další bádání, zvláště pak dostatek materiálu srovnávacího objasní 

 zajisté přesný poměr tohoto tvaru ku vlastnímu druhu Trocho- 

 spongilla erinaceus Vejd. Dle nynějšího stavu nutno, tuším, 

 považovati tvar onen toliko za formu vysoce zajímavou, které se však 

 — vzdor mnohým úchylkám — dosud žádného zvláštního, význačného 

 charakteru druhového nedostalo. 



K uvedenému nalezišti tvaru tohoto řadí se ještě tůně labská 

 nedaleko Pardubic, kdež jsem v srpnu 1886 malý úlomek, narostlý 

 na ponořeném kořenu, nalezl. Na povrchu svém jest nepravidelně 

 hrbolatý, s několika příčnými rýhami (chodbami subdermalnými), barvy 

 šedohnědé, s nádechem zelenavým. Oscula řídká, póry neznatelné. 



Vnitřní stavbou svou souhlasí úplně s formou výše popsanou, 

 toliko kanálky jehlic skeletových jsou užší a tím i méně zřetelné. 



Ephydatia Múlleri Lbk. 



Hojný materiál, jejž jsem z velmi různých nalezišť sebral, plnou 

 měrou potvrzuje domněnku dříve již vytknutou, 2 ) že neobyčejná pro- 

 měnlivost, jíž tento druh — vedle Euspongilla lacustris nej- 

 více snad mezi všemi houbami sládkovo dnínú — podléhá, nedovoluje 

 přesného stanovení ani jednotlivých variet, jež by charakterisovány 

 byly znaky — pokud možno — stálými, neproměnlivými a nezávis- 

 lými na náhodných okolnostech zevnějších. 



Výmluvným toho dokladem jsou neveliké trsy z tůně Orlice 

 (za Hradcem Králové), narostlé na kusech dřeva volně plynoucího. 

 Jehlice skeletové jsou buď vesměs ostnité (hlav. na basi trsu), bud 



x ) Rozdíly tyto vytknuty pro nedostatek srovnávacího materiálu toliko na 



základě literatury. 

 2 ) Fr. Petr: Dodatky ku fauně českých hub sladkovodních. Král. česká společ. 



nauk 1886 p. 162—165. 



