144 



Při popisu na paměti mám zejména Nais elinguis a N. barbata, jakož 

 vůbec tvar cévní sítě obou těchto Naidek až na některé celkem 

 nepatrné odchylky se shoduje. 



Individua toliko dělením se rozmnožující nelze dobře odporučiti 

 ku studiu sítě cévní: tekutina krevní téměř bezbarvá znesnadňuje 

 velice pozorování i připouští možnost častějších omylův, k čemuž 

 přispívá i přítomnost žláz chloragogenních rouru zažívací pokrýva- 

 jících a hyalinním obsahem svým od tekutiny krevní se nelišících. 

 Jinak individua pohlavní dospělosti se blížící nad míru jsou studiu 

 příznivá, ježto tekutina krevní nuance červenavé, až intensivně čer- 

 vené nabývá, připouštějíc, že kontury sítě střevní zřetelně od pod- 

 kladu i okobího pletiva se rýsují. 



Střevní systém cévní obou našich Naidek prostírá se na žaludku 

 střevním a oesophagu; pharynx jest sítě cévní úplně prost. Vrcholu 

 rozvoje svého dochází sít cévní v několika předních segmentech, 

 v nichž ukládá se přední část žaludku střevního a kdež nejlépe po- 

 vaha její sledovati se dá (Fig. 1.). V každém ze jmenovaných tuto 

 segmentů objevuje se povrch roury zažívací jakoby pravidelně mří- 

 žovaný. Případným zvětšením rozpozná se dvojí systém cev, jimiž 

 zažívací roura jest obemknuta. Jsou to cévy podélné (cp) paralelně 

 s podélnou osou tělní probíhající a cévy okružní (co) po obvodu 

 roury zažívací prsténcovitě se otáčející. Počet těchto cev v jedno- 

 tlivých segmentech nebývá nikdy konstantní patrně vlivům individual- 

 ným podléhaje. Obyčejně napočítal jsem v předních segmentech cev 

 okružních 10 — 15 i více, cev pak podélných 10 — 12. 



Splynutím obou systémů cévních povstává ona karakteristická 

 kresba na rouře zažívací, jevící se jako ozdobná síť složená z více 

 či méně pravidelných čtyrúhelníků, jež jednotlivé partie cev podél- 

 ných i okružních od sebe oddělují. Komnmnikace cévní sítě s cévou 

 dorsalní prováděna jest pouze cévami okružními. Céva dorsalní pro- 

 bíhá způsobem známým po hřbetě žaludku střevního a z ní vybíhají 

 po obou stranách na právo i na levo cévy okružní, jež opět na dal- 

 ším průběhu svém cévami podélnými mezi sebou jsou spojovány. 

 Dlužno také podotknouti, že první z cev okružních hned za dissepi- 

 mentem předním umístěná jest mnohem mohutnější nežli cévy ostatní, 

 ač rozdíl tento, čím dále do zadnějších segmentů se postupuje, tím 

 méně jest patrnějším. Spojení cévní sítě s cévou ventralní děje se 

 v jednotlivých segmentech podobným způsobem, jaký u Dero digitata *) 



*) Ant. Štole: Dero digitata O. F. Miiller. Anatomická a histologická studie. 

 Ze zpráv král. české učené společnosti 1885. 



