148 



zmiňovati. — Za to však oba chámovody (Fig. 7.) ukazují tvar dosti 

 složitý. Uloženy jsou v segmentu tělním šestém i mají celkovitě podobu 

 konickou, nahoře zúženou, dole značně naduřenou. Ústí pak na straně 

 břišní blíže ku středu plochy tělní dvěma podélnými, štěrbinovitými 

 otvory [o], jichž okolí i tím jest vyznačeno, že prosto jest žláz opa- 

 skových. — Zevně od obou těchto otvorů uloženy jsou oba váčky po- 

 hlavních štětin (Fig. 4. a 6.), jež v počtu dosti neurčitém (obyčejně 

 2 — 5) v těchto jsou uloženy. Každá ze štětin (Fig. 4. a) jest v hoření 

 polovici své značně zakřivena, v dolení mírně jen zahnuta; ostatně 

 končí na přídě dosti mírně zakřiveným zobákem, jehož obě postranní 

 plochy poněkud žlábkovitě jsou prohnuty, dole však v ostrou hranu 

 zakončeny (Fig. 4. b). 



Vysunování těchto štětin, jež při kopulaci důležitou funkci při- 

 chycovací vykonávají, řízeno jest systémem vláken svalových (Fig. 6. sv\ 

 na parietovaginalní svaly obyčejných váčků štětinovitých upomínajících. 

 Přihlédneme-li opětně k povaze chámovodu samého, jeví se nám složen 

 býti asi následovně: 



Vnitřně počíná chámovod především nálevkou (Fig. 7. N). Tato 

 jest podoby vejčité, v ose pak podélné na dissepimentu zadním pátého 

 segmentu upevněna, tak že otvor, poměrně taktéž dosti málo rozšířený, 

 nikoliv směrem nahoru, nýbrž po straně se otevírá. Vyložena jest pak 

 nálevka epithelem mohutným, cylindrickým a živě vířícím. Vývod, 

 v nějž nálevka těsně za dissepimentem přechází, představuje nám 

 vlastní chámovod (Fig. 7. V). Vlastní tento chámovod dosti jest krát- 

 kým ; ostatně vždy jest karakteristicky v průběhu svém prohnut, stěny 

 pak jeho vyloženy jsou obyčejným epithelem vířícím. Na konci vlast- 

 ního tohoto vývodu chámového počíná se chámovod rozšiřovati i pře- 

 chází v žlaznatou partii, jež, jak dále pokusím se vyložiti, toliko za 

 hoření část atria, posledního to odstavce chámovodu, pokládati 

 se musí. 



Žláznatá tato partie (Afi jest tvaru konického sahajíc širší 

 dolení basí svou na dolejší, větší odstavec atria. Strukturou liší se 

 pak od vývodu chámového a doleního odstavce atria tím, že stěna 

 zevnější tvořena jest z velikých jednobuněčných žláz peritonealních, 

 uzavírajících v jemně zrnitém obsahu veliké jádro. Vnitřní stěna 

 tohoto odstavce atria skládá se z obyčejného epithelu, jehož jedno- 

 tlivé buňky poněkud žláznatě jsou naduřeny. 



Dolení , kulovitě naduřená část atria (Fig. 7. A n ) zaujímá 

 vlastně největší část celého chámovodu, což ovšem na vrub funkce 

 její, jakožto shromáždiště chámů nálevkou vniklých přičísti sluší. 



