159 



Původ jich z ektodermu přiznává i Graff, a ježto přichází 

 i v parenchymu, vysvětluje úkaz ten sestoupením a pozdějším dislo- 

 kováním buněk jednotlivých. 



Jakkoliv není ještě určitě rozřešeno, zdali Schultze-ův *) náhled 

 o rhabditech jako o hmatacích tyčinkách jest správným — předce 

 rozloha jich v obrysu nervové soustavy a zejména sled jednotlivých 

 pásků na větvích nervových do předu z uzliny mozkové vybíhajících 

 není jen tak nahodilá. Graff-ovi se sice nepodařilo dokázati spojení 

 jednotlivých buněk s větvemi nervovými, ale dobře zachovaný prae- 

 parát nervové soustavy ukazuje mi, že spojitosti této vskutku stává 

 a tím také i fysiologický výklad jest umožněn (obr. 12. rh). 



K vůli úplnosti zmiňuji se zde ještě, že také jeden zkoumatel 

 našeho rodu, Parádí, vyslovil podivný náhled o rhabditech jakožto 

 o konečném ústrojí nervovém , při čemž by buňky představovaly 

 svaly! Jednoduchý pohled na výkres neb praeparát nás zajisté při- 

 vede do pravých mezí. 



Svalstvo tělní. Jak na řezech příčných i podélných stanoviti 

 lze, nalézáme pod vrstvou epithelovou vždy jednu vrstvu svalů okruž- 

 ných, jež tvoří souvislý prsténec kol těla a téměř stejně (0*01 až 

 0*015 mm.) silnou vrstvu svalů podélných skládajících se z více pá- 

 sem jemných vlákenek (obr. 4.). Na průřezu podélném objevují se 

 okružné svaly jako jediná vrstva jemnostěnných kroužků; kdežto 

 podélná vlákénka nedávají dobře znáti rozměr průměru; jsou vůbec 

 homogenní a světlolomná, bez jader. 



Umístěním obou vrstev, totiž zevní okružné a vnitřní podélné 

 zaraduje se druh tento a jakž z práce Braunovy a Francotte- 

 ovy mně jest známo, i celý rod, ba i celá třída Vorticidů k prvému 

 modu svalstva tělního, jakž ve velké monografii Graffově jest sta- 

 noveno. 



Dutina tělesná (pseudocoel) dá se sledovati u mladých individuí 

 (obr. 2.). Tu tvoří úzkou prostoru kol zažívací roury ; avšak na 

 zadní části těla se táž rozšiřuje a u mnohých exemplárů jakožto 

 světlelomná mléčná skvrna již pouhým okem bývá zřetelná. U star- 

 ších tvarů vůbec jest potlačena. Co se týče obsahu, zdá se, že tento 

 prostor jest vyplněn čirou tekutinou. 



Pletivo parenchymové skládá se u našeho druhu jednak ze shluků 

 spojivových, jemnozrných, pikrokarmínem se nebarvících, v nichž tu 



f ) M. S. Schultze: Beitrage zuv Naturgeschichte der Turbellarien. Greifs- 

 wald 1851. 



