283 



važuji též Thecosiphoniu ternatu, Rss. sp. Na jihu výšiny Brozanské 

 a sice nad Břežany a Žabovřesky jsou však v téinže horizontu nad- 

 mořském jílovité vrstvy, které se považují za význačné pro pásmo 

 Březenské. 1 ) Tato stejná poloha nasvědčuje tomu, že zvonivé sliny 

 výšiny Rohatecké a Brozanské jsou téhož stáří s Březenskými jíly. 



Schlonbach řadí vrstvy pásma Březenského v Cechách k pásmům 

 s Inoceramus Cuvieri a Micraster cor testudinarium severního Ně- 

 mecka a Francie. 2 ) Schluter poznamenává, 3 ) že podle vyskytování se 

 hlavonožců sluší hledati niveau jeho Emscheru v Březenských anebo 

 Chlomeckých vrstvách českého útvaru křídového. Schlutrův Emscher- 

 Mergel shoduje se s pásmem s Micraster cor testudinarium a pásmem 

 s Micraster cor anquinum Anglického Senonu u Barrois 4 ) a s těmitéž 

 pásmy francouzského Senonu u Heberta. 4 ) 



II. Staré štěrky a písky. 



Březenské vrstvy výšiny Brozanské jsou pokryty v jižní polo- 

 vici nad 210 m n. m. vrstvami štěrku a písku. Někde jsou štěrky ty 

 sesuté a pak nálezném je i v nižších polohách (viz geologickou mapu). 

 Co se uložení jejich na pásmu Březenském týče, souhlasí toto s ulo- 

 žením těchže štěrkových a pískových vrstev výšiny Rohatecké u Roud- 

 nice. Největší výše — 239 m n. m. — dosahují štěrky tyto půl km 

 jižně od Rochova, na cestě k Chotěšovu. 



Stěrky a písky rozloženy jsou především na výšinách mezi 

 Žabovřesky, Břežany a Chotěšovem a jsouce 4 až 8 m mocny, sa- 

 hají do výše 214 až 218 m n. m. Zde uloženy jsou na Březenském 

 pásmu jílovitého rázu. Severozápadně od Chotěšova skládají štěrky 

 temeno nejvyšší části hřbetu až do 214 m n. m. a zde mají za základ 

 Březenské pásmo rázu deskovitých slínů. Velkého rozšíření mají také 

 štěrky a písky mezi Vrbičany a Hostenicemi, kde tvoří témě rozsá- 

 hlého hřbetu a dosahují pak, jak jsme již uvedli, největší výše jižně 

 od Rochova, 239 m n. m. 



*) Krejčí. Geologie. Str. 754: „Podobné slinité opuky (Březenské) v mnohých 

 polohách v mastné jíly se měnící táhnou se podél Oharky nad vyššími 

 opukami (Teplického stupně) až k Budyni . . ." 



2 ) Krejčí. Studie o útv. křid. Archiv. I. Str. 159. 



3 ) Schluter. Verbreitung der Cephalopoden in der oberen Kreide Norddeutsch- 

 lands. Emscher. 



*) Arnaud. De la division du Turonien et du Senonien. Angoulěme. 1883. 



