342 



Mám za to, že sloučenině té, kterou nazýváme isodulkazon pří- 

 sluší formula C 30 H 30 N 4 7 , i že vznikla: 



3C 6 H 12 5 + 2C tí H 8 N 2 - H 6 - 8H 2 = C 30 H 30 N 4 : . 



Isodulkazon jest jinak podoben fenylglukazonu co do zevnějšku 

 i vlastností, složením svým liší se však od fenylazonů glykos, jímž 

 přísluší formula: C 18 H 22 N 4 4 , i od fenylazonů bios C 24 H 32 N 4 O g . Jest 

 pak při něm největší kondensace patrná. 



Isodulkazon vyhraňuje se v jemných jehlicích mikroskopických, 

 v alkoholu rozpouští se hojně barvou červenou, žlutí epidermis, taje 

 při 171° C na tekutinu červenohnědou, výše byv zahřát se pak roz- 

 kládá černaje. 



Podle zkušeností, nabytých při isodulcitu a dextrose, postupováno 

 za dodržení i těchže poměrů váhových s manitem i kvercitem. Kvercit 

 nereagoval za žádných okolností s fenylhydrazinovým octanem, a manit 

 poskytl něco málo barvivé látky, oleje něco červeného, netuhnoucího, 

 sedlinu pak nižádnou. Olej ten benzolem jest vyjat, nemohl být posud 

 upraven ve formu analysy schopnou. Jelikož pak nebylo nikdy oleje 

 tolik, aby to nějak odpovídalo množství v reakci zavedeného manitu 

 (a pokusy jsou opakovány dosti často poměry různými), připouštěti 

 sobě dovoluji možnost, není-li snad manitu přimíšen v množství zcela 

 malém cukr, jenž způsobuje reakci tu barvivou a snad i praslabou 

 rotaci manitovou? 



Za účelem stanovení počtu hydroxylů alkoholických studovány 

 estery isodulcitu. Především mi běželo o nějaký krystalinický ester, 

 jejž jsem nejspíše čekal od kyseliny benzoové. Za tím účelem vpraveny 

 za různých poměrů v reakci směse isodulcitu samého aneb bezvodého 

 s kyselinou benzoovou, benzylchloridem, anhydridem kyseliny benzoové 

 i směsemi těchto benzoylujících látek, za obyčejného tlaku, v zalitých 

 trubkách, vždy resultovaly látky černé, beztvaré, jež očistiti nijak se 

 nepodařilo. Zvláště benzoylchlorid působil nad míru energicky, což 

 podle níže uvedených dat o hlubokém vlivu kyseliny solné v isodulcit 

 jest náležitě odůvodněno. 



Mezi tím uveřejnil E. Baumann l ) velmi pěknou methodu ku 

 přípravě benzoanů uhlohydratů. Dle methody té vpravil jsem rychle 

 do roztoku 5 gramů isodulcitu ve 230 cc desítiprocentového natrono- 

 vého louhu 30 gramů benzoylchloridu i třepal prudce. Tekutina se 

 rychle zahřívá a barví, čemuž abych předešel, chladil jsem studenou 



l ) E. Baumann, Bel. B. XIX. 3218. 



