345 



dobýti z masy ničeho, co by dovoleno bylo podrobiti analyse elemen- 

 tárně. Franchimont podle té své metbody (Berl. B. 1879. 2059) dobyl 

 hravě hexacetylmanitu. Pokus s isodulcitem se ani nepodařil, když jsem 

 5 gramů zahříval s 20 gramy anhydridu octového na zpětném chladiči 

 (tudíž za tlaku obyčejného) a pak vhodil ku směsi zdrobek chloridu 

 zinečnatého. Ihned počala hlubší reakce a masa zčernala. 



Učiněn pokus jiný: do dvou trubek jest zalito po 2 gr isodulcitu, 

 20 gr anhydridu octového a 2 gr dříve roztopeného octanu sodnatého. 

 Zahříváno jest po osm hodin při 140°. Obsah trubek jest vodou 

 sražen i osadil na dně olej, jenž etherem jest vytřepán, etherický 

 roztok přes čisté spodium filtrován, dlouho v nálevce s ním ve styku 

 byl ponechán. Ether odpařen a masa amorfná nad kyselinou sírovou 

 dlouho jest sušena. 



Analysou vystižena jsou čísla: 



0,2356 gr látky jest spáleno v 



0,4379 gr CO, = 0,11943 gr uhlíka a 

 0,1294 gr H 2 = 0,01438 gr vodíka; 



nalezeno 

 uhlíka . 50,7°/ 

 vodíka . 6,1% 

 kyslíka . ■ — 



C 6 H 8 (C 2 H 3 0) 4 5 theor, 



50,60% 

 6,02 0/ 



43,38% 



Tento amorfný ester vidu jantarového jest tudíž tetracetat iso- 

 dulcitu i jest zcela téhož složení, jak jej byl získal Kruis (1. c.) Ester 

 ten jest rozhodně tetracetatem, neboť 



pentaacetat C 6 H 9 (C 2 H 3 0) 5 6 by vyžadoval = 48,98% a 11 = 6,12% 

 a hexaacetat e e H 8 (C 2 H 3 0) 6 6 pak = 49,77% a H = 5,99%. 



Čísla pro uhlík plynoucí jsou tak značně od sebe rozdílná, že 

 sama analysa elementarná musila by byla naznačit jasně přítomnost 

 vyšších esterů. 



I může isodulcit poskytnouti pouze tetraesteru, obsahuje tudíž 

 podle největší pravděpodobnosti pouze čtyry hydroxyly o funkcích 

 a jednu molekulu vody tratí už při monoesteru svém vlivem anhydridu 

 octového. *) 



*) Chtěl jsem čerstvě sraženou magnesií dokázat přímo množství hydroxylů 

 alkoholických, avšak veličiny posud získané, byly tak mezi sebou neshodné, 

 že je neuvádím. Ač vesměs kolem theoreticky požadované veličiny kolísaly 

 mně méně přesvědčujícími se býti zdály, než analysy elementárně moje 

 a páně Kruisova, kteréž dosti dobře se shodují. Kruis získal C zz 50,24 

 H = 6,l«/ . 



