547 



Polypodium vulgare L. /?. australe. (P. australe Fée). Blattab- 

 schnitte bis 8 cm lang, allmáhlich zur Spitze verschmálert, spitz. 



Grisebach und Boissier erwáhnen diese Form, die sie gewiss 

 meinen, die fůr Siideuropa charakteristisch ist und von der mittel- 

 europáischen kurz- und stumpfzipfeligen Form genug absticht, gar nicht. 



30. 

 Příspěvek k řešení Keplerova problému. 



Podává Dr. A. Seydler, dne i. července 1887. 



Keplerovýui problémem nazýváme jak známo úlohu, vypočítati 

 z výstřednosti e a ze střední anomálie M anomálii excentrickou E ) 

 na základě rovnice: 



E — esinE—M. 



Kešení jest patrně možné jen postupnou approximací, a hlavní 

 obtíží jest nalézti dostatečně rychlý postup, tak aby již druhá, ano 

 již první approximace poskytovala hodnotu dostatečně uspokojivou. 

 K tomu cíli navržen jest velký počet method; Houzeau a Lancaster 

 uvádějí ve své Bibliographie astronomique t. II. (1882), na str. 

 456—461 a 1608 bezmála sto pojednání problému tomu věnovaných. *) 

 K nejlepším methodám náleží bez odporu Encke-ova, zdokonalená 

 N. Herzem (Astr. Nachr., sv. XXX, 1850, a sv. XCIX, 1881), kterou 

 též v. Oppolzer přijal do druhého vydání svého klassického spisu: 

 Lehrbuch zur Bahnbestimmung der Kometen und Planeten (1882). 



Chci ukázati, že lze methodu Encke-Herzovu ještě zjednodušiti 

 a sice dvojím způsobem; k tomu cíli ji nejdříve vyložím a pak po- 

 ukážu k dalším modifikacím. 



Klademe-li (v. Oppolzer, 1. c. p. 55): 



(1) x — E—M, 



můžeme Keplerovu rovnici psáti takto: 



*) Též v těchto Zas. Zprávách 1862 nalézá se pojednání takové z péra Karlín- 

 ského : Uber die schnellste Praxis der Auílósung der Kepleťschen Gleichung 

 E — e sin E bei grossen Excentricitáten der elliptischen Cometenbahnen. 



35* 



