565 



33. 

 I s o d u 1 c i t. 



Bohuslav Raýman a Josef Kruis. 



(Pokračování č. 16. a 26.) 



III. 



Nápadná analogie cukni kvercitronového s glykosou, měla nás 

 k tomu, abychom zkoušeli, zda cukr náš ze zbytků kory dubu barvíř- 

 ského připravený, neobsahuje snad skutečnou glykosu, kteráž by i v ma- 

 lých množstvích mohla být příčinou reakcí dříve vypsaných — kvali- 

 tativných. Zvláště po pěkné práci W. Willově,*) kterýž nalezl mezi 

 produkty rozštěpení hesperidinu vedle isodulcitu glykosu — byla opa- 

 trnost nakázána. 



Za tím účelem jsou různé krystalové frakce cukru našeho, i louh 

 nekrystalující (dříve pomocí Fehlingovy zkoušky kvantitativně na cukr 

 zkoušený) s fenylhydrazin-chlorhydratem a octanem sodnatým podle 

 známých poměrů v širokých zkoumavkách na lázni vodné zahřívány. 

 Vznikající sedliny jsou čištěny způsobem, jakž v předních dvou pracích 

 vypsáno bylo. Suché jehličky jsou pak z každé jednotlivé frakce se- 

 brány a vařeny s acetonem. Veškeré frakce fenylisodulkazonu se roz- 

 pouštěly velmi snadno v rozpustidle tom i tály veškery při temperatuře 

 171°. Není tudíž pochyby, že vůbec cukr náš jest glykosy prostým, 

 ana sloučenina fenylglukosazon jest v acetonu velmi nesnadno i za 

 varu rozpustná a její bod tání jest mnohem vyšší. 



Ještě ve druhém směru musily jsme zkoušeti individuálnost cukru 

 svého. Podle reakce jeho s kyselinou solnou **) jest on velice podoben 

 arabinose, i mohl by býti její methyletherem. Jednotlivé frakce krysta- 

 lové cukru jsou zality do trubic s dýmavým jodovodíkem (10 gr cukru 

 a 12 gr jodovodíku hutnosti 1-96)***) i jsou zahřívány nejprve při 

 100° pak při 120° C. Obsah trubic byly látky humosné, a tekutina, 

 kteráž jest vodou zředěna, a jodu zbavena, pak vesměs destilována. 

 Ze žádné frakce neukázal se jodmethyl, což svědčí náhledu, že nejen 



*) W. Will. Ueber den Zucker aus Hesperidin und Naringin. Berl. B. XX. 1189. 

 **) Viz Chemické Listy XI. r. str. 173. 

 ***) Velmi nápadno nám bylo, že silně dýmavá kyselina jodovodíková, jakmile 

 v trubicích sklenných s cukrem ve styk přišla, ihned dýmati přestala. 



