569 



Ve vodných roztocích otáčí rhamnosa rovinu světla polariso- 

 vaného [a\ D =z -f- 9*3°, příčina mohutnosti otáčivé leží mimo karbonyl 

 v nějaké skupině asymetrické, karbonyl nepřekáží nijak otáčivosti té 

 v právo. 



Jakmile se skupina symetrická . . C(OH) 2 . . promění v asyme- 

 trickou . . I jrÁxÁ • • , nastává zde nový zdroj mohutnosti otá- 

 čivé, i podle všeho působí tu nová skupina rotaci na levo. Z tabulky 

 hodnot rotačných jest patrno, že působnost skupiny té nejprve zmen- 

 šuje hodnotu positivnem, až sama vynikne nad ní a celá hodnota jest 

 negativnou. 



Voda může, jak se zdá, překážeti u vytvoření se skupiny acetalové 



COP H 

 Xu 5 i i byl° t° mnohokráte nám nápadno, že nedostali jsme tytéž 



hodnoty, byla-li ku pevnému cukru přidána nejprve voda, pak abso- 

 lutný alkohol, neb bylo-li postupováno naopak. Z té příčiny nejsou 

 také čísla poměrová, v koloně šesté poslední tabulky vypsaná, zcela 

 věrným obrazem postupu přeměny, nýbrž měly by i v poměr ten 

 býti zavedeny hodnoty číselné vody v reakci vstupující. 



Tuto svou hypothesu podporujeme následujícími pozorováními. 

 Při studiu bezvodé rhamnosy chtěli jsme i formu její krystalograficky 

 stopovati. I jest vodnatá rhamnosa zvolna odvodňována a pak v abso- 

 lutném alkoholu rozpuštěna i ostavena pod zvonem volné krystali- 

 saci. Pan prof. K. Vrba byl tak laskav a zkoumal krystalograficky 

 každou vyloučivší se krystalisaci, my pak ihned krystaly analysovali. 

 Veškerých těch krystalisaci byl cukr C 6 H 14 6 . Najednou krystalisace 

 ustála, když poslední voda byla z prostředí v krystaly přešla a bylo 

 pečováno o to, aby z věnčí alkoholem žádná vlhkost přitažena nebyla 

 — i zbýval pak syrup, jenž musel býti částečně alespoň oným ace- 

 talem výše vzpomenutým. Že syrup ten nebyla rhamnosa bezvodá, 

 vvplývá z následujícího: 



U stanovení mohutnosti otáčivé alkoholických roztoků rhamnosy, 

 snažili jsme se pod sníženým tlakem pomocí absolutního alkoholu 

 z odváženého množství cukru (za varu) vyhnati jak možná vodu. 

 (Procedurou tou chtěli jsme zameziti žloutnutí — částečný hlubší 

 rozklad, obyčejného vodního cukru krystalického teplem . Když jsme 

 byli as třikráte alkohol z roztopeného cukru odehnali, že zbyl syrup 

 tuhnoucí, vážil tento syrup nyní po ztrátě své molekuly vody (snad 

 částečné ztrátě vody té) o jednu osminu více, než původný cukr vodný. 



