580 



počíná (fig. 12). Dodati ještě sluší, že u Bicosoeca lacustris J. C. po- 

 dobné svinování bičíku (fig. 3. b) nikdy tak pravidelně se nekoná, 

 čehož bezpochyby nahoře súžená a tudíž volnějšímu pohybu překá- 

 žející schránka příčinou jest. 



Pokud se stopečky (fig. 1. a násl. sť) („contractile ligament 

 or peduncle 1 ' u Saville Kenta), její povahy a funkce dotyce, točil se 

 kol ní hlavní téměř můj interes. Mínění o ní jsou u Steina, Biltschli-ho 

 a Saville Kenta souhlasná, podivno však, že toliko první pozorovatel 

 rodu Bicosoeca, James-Clark, jemuž za několik již výtečných pozo- 

 rování na poli morfologie flagellatů děkujeme, naznačil jedině správný 

 význam této stopečky, ačkoliv Saville Kent energicky náhledu jeho 

 odporuje. Pravit Saville Kent v díle svém*): „The homologue of a 

 secondary flagellum has been supposed by Professor Clark to exist 

 in B. lacustris in the posterior eccentrically developed contractile 

 ligament which fixes the animalcule to the bottom of its lorica, and 

 which in such čase he maintains favours the interpretation of Bico- 

 soeca as a thecated Eeteromita or Anisonema permanently affixed in 

 its sheath by the trailing or gubernaculate flagellum. That Bicosoeca 

 originates from a motile Heteromitous zooid is shown by the author 

 in the following descriptions of B. lacustris and B. pocillum ; but the 

 accompanying demonstration of the existence of two vibratile flagella, 

 in addition to the contractile ligament, during the more normál se- 

 dentary conditions of these species, entirely negatives Professor Clark's 

 hypothesis. In Bicosoeca pocillum, more especially, the primary origin 

 of the contractile pedicle as an altogether independent tail-like pro- 

 longation of the posterior region is clearly manifested." 



Pokud pozorování mých v případu tomto se dotýče, mohl jsem 

 se přesvědčiti o následujícím: 



Stopečka, kterou tílko flagellata ku vnitřní basi pohárku se při- 

 pojuje, vzniká na peristomu, směřuje spočátku šikmo nahoru, načež 

 se obrací a směrem svislým dolů ku basi pohárku směřuje, načež 

 tuto se upevňuje. Jedině tímto spůsobem upevnění možno si vysvětliti 

 houpavý pohyb zvířete, jímž může se dolů ku basi a zase nahoru 

 ku ústí pohárku pohybovati. Dlužno dodati, že u B. lacustris J. C. 

 tytéž poměry jsem shledal, i možno právem souditi, že totéž upev- 

 nění pružné stopečky u všech druhů rodu Bicosoeca místa má, tudíž 

 i u ostatních Savillem Kentem popsaných druhů mořských. Na základě 

 skutečných pozorování potvrzuji tudíž domněnku James-Clarka, čímž 



: ) A Manuál of the Infusoria. Volume L, pag. 274—275. 



